50 10 



sort, i Regelen dog med Undtagelse af den yderste Rand, som holder sig klarere. Er den 

 klare Del af Søilen afreven, er Seitens Ende uregelmæssig eller opflosset, i større eller 

 mindre udstrækning blottet for Pigmentmolekuler, som ere flydte ud, og derfor lysere end 

 den øvrige Del. 



Den sorte Del af Søilen, der har en anselig Høide og udgjør Pigmentcellens Hoved- 

 masse, har en særegen Tilbøielighed til noget udenfor Midten at skilles ad i to Dele, der 

 gribe ind i hinanden med en eller to Forlængelser paa samme Maade, som naar begge 

 Hænders Fingre ere stukne ind i hverandres Mellemrum og trækkes fra hverandre (Fig. l,b). 

 I den udvendige Halvdel, der synes at have en noget solidere Bygning, findes udad en lys, 

 let violet Draabe, som er meget vanskelig og sjelden at faae Øie paa og kun kan iagttages, 

 naar en Del af Pigmentmolekulerne tilfældigvis ere fjernede paa det paagjældende Sted (Fig. 4, a). 

 Den violette Draabe svarer efter al Rimelighed til den gule Draabe, vi ville fmde i Frøens 

 Pigmentcelle. Lignende Draaber har jeg truffet hos Torsken og Aalen. Den indvendige 

 større Halvdel bærer eller danner de Skeder, hvori Stavene og Tappernes Spidser stikke. 



Den indvendige Halvdel er nemlig formet som et Blomsterbæger med langt Rør og 

 med 6 Flige; i Bægeret stikker en T&p. Dog omgiver dette fælleds Bæger ikke Tappen 

 umiddelbart; thi hver af Tappens Redder har sin særegne Skede, hvilket man harLeilighed 

 til at iagttage paa isolerede Tapper, hvis Spidser hver for sig kunne være omgivne af en 

 Skede, medens deres Ender rage frit frem (Fig. 3, e), eller man seer et Stykke af Skeden 

 midt imellem begge Spidser (Fig. 3, a); der er endog omkring Tappernes Spidser flere Lag 

 af Hinder. Fælledsskedens Flige begynde paa det Sted, hvor Tappens Spidser støde til 

 dens Legeme. Af dens sex Flige ligger en Flig opad hver af Taplegemets to Længdefurer; af de 

 fire øvrige ligge to hver paa sin Side, og man træffer derfor Tappens Legeme dækket af 

 tre Flige, medens de andre tre findes paa den modsatte Side (Fig. 4, c). Hinden, hvoraf 

 Skeden og dens Flige bestaae, er fint foldet flere Gange efter Længden; dette seer man 

 tydeligt af de Indtryk efter Længden, der undertiden findes paa Tappernes Spidser, strax 

 efterat de ere trukne ud af Bægeret (Fig. 3, a); desuden blive hele Skeden og Fligene be- 

 tydeligt bredere, naar Tappen som Følge af ydre Indvirkninger er bleven bredere. Hinden 

 selv er ufarvet eller let brunligt farvet, naar Pigmentmolekulerne helt eller tildels ere 

 fjernede. Naar Pigmentcellerne have været opbevarede i Chromsyre , hvori de ret godt 

 bevare deres Form uden at blive bredere , ere Fligene stivere og have Tilbøielighed til at 

 spalte sig i flere Flige af ulige Længde (Fig. 4, a), hvilket maaskee kan hidrøre fra 

 en Sprængning, naar Tappen bliver bredere. I frisk Tilstand derimod, naar Tappen er 

 trukken ud af sit Bæger, lukke Fligene sig sammen, saa at Formen bliver som en Blomster- 

 knop, og de kunne falde saa tæt sammen, at man ikke seer Spor ■ af den foregaaende 

 Spaltning i Flige; hele Pigmentcellen taber efterhaanden i Længde, hvad den vinder i Brede, 

 og kan blive langt bredere end Tappen eller dens Spidser (Fig. 4, b). 



