74 34 



samle sig udad. Deraf følger, at naar man paa el lodret Snit løsner en enkelt saadan 

 Slynge, har man Udseendet af en Tragt eller en Skjærm, der vender sin brede Grundflade 

 indad (Fig. 7, p, p). Skjærmene have deres Plads i det Rum, som Hjernetraade og Hjerne- 

 celler indtage, og da alle Skjærme stede til hverandre med Randen af deres Grundflade, 

 har det Udseendet, som om Hjernecellerne hvilede i Arkader, uden dog at staae i videre 

 Forbindelse med de Arkaderne dannende Traade (Fig. 14, a). Skjærmenes Grundflade er 

 bredere end hos Gjedden. Paa løsnede Skjærme findes en bleg Mellemsubstants mellem 

 dens Traade, rimeligvis en fin membranøs Udbredning mellem dem; ogsaa sees denne fine 

 Masse længere udad udenfor Skjærmene, saa at det vel er muligt, at den i Forening med 

 selve Radialtraadene danner et for Hjerneceller og Hjernetraade fælleds Hylster. Idet de fine 

 Traade, hvoraf den skjærmformige Begyndelse bestaaer, samle sig udad, danner Radial- 

 traaden en stærkere Stamme og træder derpaa ud i Stratum granulosum, begrændset af en 

 enkelt blød Kontour paa hver Side, altid forløbende i lige Linie, uden Bugtninger og 

 mørkere end sin Omgivelse. Under Traadenes Forløb gjennem dette Lag blive de hyp- 

 pigt tykkere og opsvulne til et meget langt, smalt, skyttelformigt Legeme, men uden Spor 

 af Kjernedannelse ; ogsaa kan man træffe dem med meget flade Opsvulninger enten paa den 

 ene eller begge Sider; naar Traaden overrives, kan der ligeledes danne sig flade lange Op- 

 svulninger, hvilket taler for en oprindelig Sammensætning eller Dannelse fra et Punkt af 

 flere Traade (Fig. 7, q). Radialtraadene gaae derpaa ud i Stratum granulatum internum, og 

 ligeledes strække de skyttelformige Legemer sig ud i dette Lag; men skjondt man ofte kan 

 see Lagets Celler fastklæbede til dem, staae de dog ikke i videre Forbindelse indbyrdes 

 (Fig. 7, 1). Endelig gaae Radialtraadene videre udad og hefte sig paa Indsiden af Mem- 

 brana intermedia, hvor deres Ende undertiden har Tllbøielighed til al brede sig. 



Radialtraadene ere ofte usynlige; i andre Øine ere deres Mængde saa stor, at de 

 ved deres Gjennemgang gjennem det granulöse Lag givet hele Laget et lodret stribet Ud- 

 seende. Heller ikke er deres skjærmformige Begyndelse altid tydelig, hvilket vistnok beroer 

 paa den Maade, hvorpaa Snittet er gjorl. Er Snittet faldet lodret midt imellem to Rækker 

 af Skjærme, sees de enten kun delvis eller slet ikke. I intet Tilfælde kan man see hele 

 Skjærmen i samme Focus, naar den er in situ mellem Hjernetraadene , lettere derimod, 

 naar den er løsnet og svæver frit paa Randen af et Præparat. 



11) Membrana limit ans interna. 



Den er en strukturløs gjennemsigtig Membran, noget tykkere end hos Gjedden og 

 paa lodrette Snit visende sig med Doppelkontour; denne er altid tydelig, selv om de udenfor 

 liggende Hjernetraade af en eller anden Grund ere usynlige (Fig. 7, r, Fig. 14, b). Naar 

 man paa Chromsyrepræparater betragter Membranens ludside, seer man en Mængde runde. 



