82 42 



Plet nærmest Membrana limitans externa (Fig. 27, b, f), bliver dernæst mere udstrakt, og 

 Cylindrens indvendige Del, der vilde svare til Tapforlængelsen hos Gjedden, trækker sig 

 sammen og bliver tyndere. Paa et i 20 Aar opbevaret Øie traf jeg Cylindrens Hinde paa 

 det indvendige Afsnit kjendelig ved en fin Doppelkontour paa hver Side. Adskillelsen i en 

 udvendig og indvendig Del er dog meget hyppigere og tydeligere hos Duen og Kalkunen. 



Tappens Spids vender udad og stikker i Pigmentcellen, men naaer ikke saa langt 

 udad som Staven (Fig. 16, d). Spidsen er solid, svagt konisk og med en but Ende ; den falder i 

 frisk Tilstand let af. Paa Chromsyrepræparater kan den blive tyndere eller bredere (Fig. 27, d, f), 

 bøie sig i Form af en Krog eller Hage og blive stribet paatvers (Fig. 27, h, Fig. 29, a) uden 

 dog at henfalde i Skiver saaledes som Stavene, med hvilke man i denne Tilstand ikke maa 

 forvexle dem; Tappens Legeme bliver derimod aldrig tverstribet. Meget sjeldent finder man 

 to Spidser (Fig. 30, b, c); i sidste Tilfælde sees ogsaa en Adskillelse i Legemet, hvis det 

 ellers ikke er Doppeltapper. Antydning til Fordopling findes paa saadanne Spidser, der 

 ere tykkere end ellers og have en Længdefure (Fig. 30, a). 



Den anden Art af Tapper ere Doppel tapp erne. En Doppeltap bestaaer af en 

 Enkelttap, til hvilken er føiet en mindre Tap, der passende kan kaldes Bitap (Fig. 16, f). 

 Bitappen har i frisk Tilstand væsenligt samme Bygning som Hovedtappen, men er kortere og 

 ikke lidet tyndere (Fig. 24); den er udad forsynet med en ægformig Lindse (Fig. 24, a), som 

 dog er betydehgt mindre end den i Hovedtappen, ligesom den ogsaa har en noget mindre 

 Oliekugle. Efter kort Tids Forløb falder Bitappen sammen og danner en lille klar Kugle, 

 hvorpaa der sidder en Oliekugle (Fig. 25); ogsaa denne er mindre end den tilsvarende i 

 Hovedtappen. Hvad der særligt udmærker Bitappen, er Legemets Tilbøieliglied til al 

 trække sig sammen, saa at det danner en Traad, der hefter sig paa Udsiden af Membrana 

 limitans externa (Fig. 28). Dette er især tydeligt paa Chromsyrepræparater, paa hvilke 

 Legemets udvendige Del sædvanligt fremtræder retortformigt. Lstedetfor den ægformige 

 Lindse sees undertiden smaa klare Draaber i en Række (Fig. 28, c, Fig. 29, b). Bitappens 

 Spids naaer paa Grund af Legemets ringere Længde ikke saa langt udad som Hovedtap- 

 pens, men har forresten ganske dennes Karakter (Fig. 29, a). Den falder let af. 



Paa isolerede Tapper ere i frisk Tilstand Hovedtappen og Bitappen forenede efter 

 Længden, hver forsynet udad med en Oliekugle; indad er Grændsen mellem dem oftest 

 utydelig (Fig. 26). Paa Chromsyrepræparater ere de let at skjelne, fordi Hovedtappens Le- 

 geme vedligeholder sin cylindriske Form, medens Bitappens antager en Retortform med 

 lang tynd Hals (Fig. 29); denne Forskjel tyder paa en forskjellig Modstandsevne i Tap- 

 legemernes Hinde eller Indhold. 



Der findes i Tapperne to Slags farvede Kugler, nemlig gule og røde, men der er 

 Overgange mellem dem ved en Orangefarve. Samtlige Kugler dannes af en olieagtig Vædske, 

 fordi de altid svømme ovcnpiia og ikke blandes med den omgivende Vædske. Dog kunne 



