45 85 



Kjerner, men deres Form er da forandret, af hvilken Grund Navnet Stratum granulatum 

 externum kun for en Del er passende for dette Lag. 



5} Membrana intermedia. 



Paa Overfladen viser den sig som en fintkornel Hinde, hvori der findes smaa, runde, 

 mørkere og stærkere kornede Kjerner (Fig. 31). Paa lodrette Snit fremtræder den som en 

 smal, efter Længden fint stribet Liste, der adskiller det foregaaende Lag fra det efterføl- 

 gende (Fig. 16, m). Bagtil i Øiet er Membranen tykkest, men bliver tyndere fortil, saa at 

 man ofte ikke kan faae Øie paa den. Kjernerne ligge halvt nedsænkede i den; de ere 

 mindre end hos Gjedden og Frøen, men omtrent doppelt saa store som Cellerne i Stratum 

 granulatum internum; ogsaa skjelnes de fra disse derved, at de ere lysere. Kjernerne ere 

 vanskelige at iagttage paa lodrette Snit. Til Membranens Udside støde Stavenes og Tap- 

 pernes Traade, som forhen omtalt, bredende sig paa den, og naar Nethinden flækkes, bliver 

 den sædvanligt hængende ved dem. Paa Membranens Indside hvile Cellerne i Stratum 

 granulatum internum umiddelbart, og man maa her vogte sig for ikke at skuffes, naar 

 Snittet ikke er faldet aldeles lodret, men skraat; i dette Tilfælde viser Membranen sig ikke 

 blot bredere end ellers, men det faaer Udseendet, som om en Del af Cellerne i Stratum 

 granulatum internum tog Del i dens Bygning, og som om den bestod af lutter Celler eller 

 Kjerner. Der gaaer ingensomhelst Traade tvers igjennem Membranen. 



6} Stratum granulatum intermim. 



Skjøndt de Legemer, der danne dette Lag, have Udseendet af Kjerner, er det dog 

 sandsynligt, at de ere virkelige Celler med tæt omsluttende Cellemembran (Fig. 16, n). 

 Cellerne ere meget talrige og ligge tæt sammentrængte og pressede mod hverandre; de ere 

 runde eller endnu oftere kantede, hvilket især er Tilfældet, naar de ere hærdede i Chrom- 

 syre, hvorved de tillige indskrumpe. De ere leirede i en meget fintkornet og temmelig 

 rigehg Intercellularmasse, som bedst viser sig, hvor der tilfældigvis er dannet Revner i 

 Laget. Deres Mængde er størst indad og udad; den Række Celler, der ligger udad mod 

 Membrana intermedia, viser sig hyppigt større end de øvrige; forresten ere Grændserne 

 indad og udad skarpe og mørke. Lagets Midte lysere. Naar Gellerne ere samlede i Masse, 

 skjules Radialtraadene, som gaae lodret gjennem Laget, og synes at mangle; kun naar 

 Cellerne spredes, eller der dannes Spalter mellem dem, kan man faae Øie paa dem. Cel- 

 lerne hænge ofte i Klaser paa Radialtraadene uden dog at staae i nogen videre For- 

 bindelse med dem. 



Videnslt. Sebk. Skr., 5 Rxkke, nolurvideD£k. og muthem. Afd. XI. *2. 11 



