Menneskets Nethinde. 



Tab. IV, V, VI. 



tj Stratum pigmenti. 



Pigmentcellerne ere sexkantede og sidde paa Indsiden af en Membran, der er besat 

 med talrige og ofte i Rækker stillede Kjerner. Cellerne ere kun løst forbundne med Mem- 

 branen; dog blive de hyppigere hængende ved den end ved Nethindens Udside. Som det 

 synes, have de overalt paa Nethindens Udside samme Brede; man kan vel i forskjeUige 

 Øine træffe dem af forskjellig Størrelse, men ved at tage Middeltallet af en Mængde Maa- 

 linger fra Randen af Seenervens Indtrædelse, fra Macula lutea, Æquator retinæ og Ora 

 serrata har jeg ikke kunnet finde nogen Forskjel. Man kan bedst sammenligne Cellerne 

 med en flad sexkantet Æske (Fig. 56). Den udadvendende Bund er ikke ganske plan, men 

 meget let convex og er lysere end den øvrige Celle. Nærmest den ligger en rund lys 

 Kjerne, som man dog ikke kan faae Øje paa ved Betragtning af Cellen paa Kant, men kun 

 efter Fladen; isoleret har jeg ikke iagttaget den. Det indadvendende Laag viser sig, naar 

 Cellen staaer paa Kant, indad ligesom besat med fine tætstaaende Saugtakker; paa disse 

 har jeg (hos Oxen) undertiden seet en fin klar Hinde; undertiden ere selve de fine Takker 

 klare; kun en eneste Gang har jeg hos Mennesket seet en Celle med en stæ.rkere hinde- 

 agtig Udbredning, hvori Pigmentmolekulerne vare leirede i Striber (Fig. 66, b). Seet paa Fladen 

 viser der sig i Laaget tætstaaende smaa Ringe med tyk Rand og lille Aabning, saa at Laaget 

 seer ud, som om det var gjennemhuUet. Dette er de tætstaaende lave Skeder for Stave 

 og Tapper. Disse Ringe findes over hele Cellens Indside, altsaa ogsaa i Midten, hvor man 

 seer Kjernen skinne igjennem som et lysere Legeme, mere eller miudre dækket af Pigment- 

 molekuler. Omkring Kjernen har jeg talt omtrent 16 Ringe i en Kreds, udenom hvilken 

 der atter findes 1 eller 2 andre fuldstændige Kredse. Cellens Indre er fyldt med smaa, 

 punktförmige, runde og ovale eller lidt kantede Molekuler, som ere meget mindre end 

 Ringene og svæve i en temmelig tynd Vædske (Fig. 56, a). Naar de træde ud og blandes 

 med Ringene, efterat Cellen er tilintetgjort, seer man bedst begges forskjeUige Form og 

 Størrelse. 



