53 93 



Kontour. Tapperne naae med deres Spidser ikke saa langt udad mod Pigmentet som 

 Stavene; men det er endnu ikke oplyst, hvad der nærmest, omgiver Spidserne, eftersom 

 Pigmentskederne paa Grund af deres ubetydelige Længde ikke kunne spille samme Rolle 

 hos Mennesket som hos de foregaaende Dyr. Taplegemets udad afrundede Bund ligger 

 omtrent i Høide med det Sted, hvor Staven deler sig i en indvendig og en udvendig Del. 



Skjøndt Tapperne modstaae ydre Indvirkninger meget bedre end Stavene, ere de 

 dog underkastede betydelige Forandringer, der her som ellers dels ere en umiddelbar Følge 

 af Livets Ophør, hvis Virkning dog er mindre betydelig paa Tapperne, dels opstaae ved 

 Anvendelsen af de forskjellige Midler, hvormed de behandles, og hvorved deres egenlige 

 Bygning og Væsen blive tydeligere. 



Hvad Taplegemet og Tapforlængelsen angaaer, bliver det først ved Behandling af 

 Chromsyre kjendeligt, at der er et Indhold og en omgivende Membran. Det klare Indhold i 

 Legemet bliver ensformigt kornet eller ophobes paa forskjellig Maade i Legemets Indre, 

 stærkere paa nogle Steder end paa andre, undertiden med skuffende udseende af en Kjerne, 

 undertiden i Form af Pletter eller særskilte Draaber (Fig. 35, A, b, B, c, Fig. 36, A, a|. 

 Naar Forlængelsen er afreven, findes der paa Taplegemet en Aabning i Form af en fin 

 rund eller oval Ring, og man kan see ind i Taplegemets Indre (Fig. 36, A, B). Man finder 

 denne Aabning saavel paa tynde Tapper fra Macula som paa tykke. Samtidigt forandrer 

 Taplegemet sin Form og bliver ligesom Tapperne hos de foregaaende Dyr bredere eller 

 flaske- og retortformigt; kun sjeldent bulner det uregelmæssigt ud eller bliver stribet paa 

 Overfladen; tilsidst forandres det til et ovalt eller rundt Legeme med en ringförmig Aab- 

 ning (Fig. 36, B); jo bredere Legemet er, desto større er ogsaa Aabningen. Den ring- 

 förmige Aabning er det dog vanskeligt at træffe paa, og i mange Øine seer man den aldeles 

 ikke, men Legemet er forandret til en rund eller oval, ensformigt kornet Plade, uden skarp 

 Kontour, og hvori man ikke længere kan see nogen Aabning (Fig. 36, C); Tapperne maae i 

 denne Tilstand ikke forvexles med Nethindens Hjerneceller eller med omrullede Stave. 



At Tappen er en Blære med et Indhold fremgaaer ogsaa af Tapforlængelsen, der 

 ligesom hos Hønen kan vise sig begrændset af en fin Doppelkontour paa hver Side (Fig. 35, 

 A, a). Forlængelsen besidder en vis Selvstændighed; den kan slaae sig om, hvilket Tap- 

 legemet ikke gjør, blive længere og smallere og danne Halsen til det flaskeformige Legeme, 

 hvortil den øvrige Tap er forandret; Flaskens Hals kan blive saa smal, at de to fine Dop- 

 pelkontourer næsten komme i Berørelse med hinanden eller endog smelte sammen til en 

 enkelt. Men paa den anden Side finder man ogsaa, al Taplegemets og Tapforlængelsens 

 Indhold gaae i et, og at der tilsammen kun dannes et kornet Legeme; at der ikke mangler 

 nogen Del, fremgaaer deraf, at man i denne Tilstand kan see dem hængende paa Mem- 

 brana limitans externa (Fig. 35, C). Det synes derfor, at der vel er en Kommunikation 

 mellem Taplegemets og Tapforlængelsens Hinder, men at det tykkere Indhold i Taplegemet 



Vidensk. Selsk. Skr., 5 llække, iialurvidensk. og nialhem. M. XI. 2. 12 



