55 . 95 



Perlesnorlinie eller er uregelmæssigt afbrudt, ligesom hakket, men ikke lodret stribet (Fig. 33, c). 

 Skjøndt Membranens Tykkelse afvcxler i forskjellige Oine, synes der dog ikke at være 

 Forskjel i dens Tykkelse paa forskjellige Steder af samme Nethinde. 



Membranen er selvstændig, men det lykkes ikke at fremstille den isoleret; den er 

 overhovedet undertiden vanskelig at faae Øie paa. Til dens Udside støde Stavene og Tap- 

 perne. Fra Stavene afgaaer en fm Traad, som gjennemborer Membranen; men uagtet det 

 er let at see Stavene med deres fine Traad, er det dog ikke muligt at iagttage fine Aab- 

 ninger, hvorigjennem Traadene skulde være gaaet. Forbindelsen med Tapperne er inder- 

 ligere. Som vi nemlig strax skulle vise, bærer hver Tap paa sin indvendige Ende en 

 Hætte, som har sin Plads i Stratum granulatum externum umiddelbart paa Membranens 

 Indside. Naar Tapperne nu tilfældigt ere løsrevne, seer man ikke blot en enkelt eller 

 doppelt Linie mellem Tappen og dens Hætte som Spor af Membranen, men man kan paa 

 dette Sted træffe et helt Stykke af Membranen løsreven og som en Krave omgivende Skjellet 

 mellem Tappen og dens Elætte. Paa Grund af denne Tappernes noie Forbindelse med 

 Membranen er det neppe muligt at faae Øie paa den fra dens Udside. Derimod er det 

 lykkedes mig at see dens Indside i Fovea coeca. Her viser den sig som en ensformig og 

 klar Membran, bedækket med en Mængde regelmæssigt stillede, smaa, halvkugleformige Hoie; 

 disse Høie ere Tappernes Hætter, som man seer ovenfra eller lidt fra Siden (Fig. 54, 

 Fig. 55). Endnu tydeligere har jeg seet Membranen paa denne Maade hos Aben. 



4) Stratum granulatum externum. 



Paa Indsiden af Membrana limitans externa sidder paa hver Tap en halvkugleformig 

 Hætte, almindeligvis kaldet Tapkornet, en Benævnelse , som ikke er passende , og som jeg 

 derfor har opgivet (Fig. 33, d). Hætternes Størrelse retter sig ganske efter den til dem 

 horende Taps Gjennemsnil; udenfor Fovea coeca ere de derfor meget smaa og danne lige- 

 som en Perlerække (Fig. 52, c), ere større udad i Macula lutea (Fig. 45, c), mod Æquator 

 oculi (Fig. 33, d) og paa Ora serrata (Fig. 58, d); ogsaa ere de store ligeoverfor Macula 

 paa den anden Side af Seenervens Indtrædelse, hvor Tapperne havde betydelig Overvægt 

 over Stavene. Deres Bygning undersoges derfor bedst paa saadanne Steder. Hætten er 

 flad, hvor den hviler paa Membrana limitans externa, halvkugleformig eller oval indad 

 mod Øiets Midte, med fin skarp Kontour. Den bestaaer af en ensformig klar Masse, og 

 i Større Hætter sees en klarere, rund eller noget oval Plet eller maaskee en virkelig Kjerne; 

 i mindre Hætter kan man ikke skjelne en saadan, som det overhovedet er vanskelig at faae 

 Øie paa. Hætternes Antal og Mellemrummene mellem dem stemme følgelig med Tap- 

 pernes; i Fovea og Macula staae de tæt til hverandre, men dog med smaa regelmæssige 

 Mellemrum. 



12* 



