57 97 



Taptraaden er i Begyndelsen grovere end Stavtraaden og har en stærkere Kontour 

 (Fig. 33, g). Ogsaa paa Taptraadeue hefte Lagets Korn sig; thi ikke blot finder man dem 

 liggende tæt op til Traaden, men man træfifer ogsaa Taptraade med smaa Sidestilke, fra 

 hvilke Kornene ere faldne af (Fig. 38, b); Sidestilkene have samme Tykkelse som Stammen. 

 Kornenes Forbindelse saavel med Stav- som med Taptraadene er i frisk Tilstand meget 

 løs, men bliver fastere, naar Øiet er hærdet i -Chromsyre. Ogsaa trælTer man Korn, som 

 ere tilspidsede i begge Ender, men det er ikke rimeligt, at der har været fæstet Traade 

 til flere end den ene Ende, eller al Kornet har været indskudt i Traadens Forlob, med 

 Undtagelse af det forste Korn paa Stavtraaden. Imidlertid er det neppe Tilfældet, at alle 

 Korn oprindeligt ere fæstede til Traadene, fordi deres Mængde paa flere Steder er for stor 

 i Forhold til Traadene. Desuden afvexler Kornenes Mængde betydeligt, men Stav- og Tap- 

 traadenes Mængde maa være uforandret den samme i hele Nethinden, fordi Stavenes og 

 Tappernes Sum i det hele er den samme overalt. At forovrigt Kornene kun skulde sidde 

 paa Stavtraadene og ikke tillige paa Taptraadene, modbevises bedst derved, at der i Macula 

 lutea med ringe Undtagelse kun findes Tapper, men Korn i stor Masse; det skulde da 

 være, at Kornene her alle ere frie og ikke hænge paa Traade (Fig. 52, d). 



Naar Stav- og Taptraadene ere traadte frem indenfor Kornene, danne de i Forening 

 den traadede Del af Stratum granulatum externum og ligge frit uden at være dækkede af 

 andre Legemer (Fig. 33, h). De tiltage i Styrke, ere tykkere end ved deres oprindelige 

 Afgang, og man kan nu ikke længere adskille Stavtraade fra Taptraade. Traadene ere 

 meget blode og klare; deres Overflade ikke saa glat som Bindevævstraades, men Randene 

 ere fint punkterede, efter Anvendelse af Chromsyre kornede og endog ofte ligesom ru og 

 ujevne ; de ere bredere end Radialtraadene, som vi ville finde i de indenfor Membrana inter- 

 media værende Lag. Ved Traadenes Mængde fremkommer paa lodrette Snit et ensformigt, 

 lodret stribet Udseende. De forløbe under normale Forhold i lige Linie uden at opsvulme 

 og støde til iMembrana intermedia; men da de ikke ligge i umiddelbar Berørelse med hver- 

 andre, findes der en Vædske mellem dem, hvorom man dog forst kan overbevise sig paa 

 hærdede Øine. De forgrene sig ikke, og naar man undertiden finder smaa Sidegrene paa 

 dem, have de tilhort Korn, som ere faldne af. 



Traadene stode indad til Membrana intermedia og standse her; der er, som vi ville 

 finde, Intet i denne Hindes Bygning, der ved lodret Stribning eller paa anden Maade kunde 

 tyde paa, at de gaae igjennem den (Fig. 38, c). Selv ved en meget stærk Immersionslindse 

 seer man ikke, at Traadene gaae videre eller gaae gjennem Membrana intermedia. Traadene 

 støde derfor umiddelbart til denne Hindes Udside, hvorfra der ligesom udgaaer smaa Flige, 

 som komme dem imøde. Derved faaer det Udseendet, som om to hosliggende Traade 

 ved deres Ende dannede en Bue eller Arkade paa Udsiden af Membrana intermedia; 

 det er endog sandsynligt, at dette virkeligt finder Sted, fordi man kan forfølge Traaden i 



