63 103 



Hjernecellernes Mængde er meget forskjellig paa forskjellige Steder. I Fovea coeca 

 findes oftest kun et enkelt eller høist et doppelt Lag af Hjerneceller; dog har jeg truffet 

 Øine, hvor Lagets Mægtighed var større (Fig. 52, i). Imidlertid er det vanskeligt her at 

 afgjøre dets Mægtighed, fordi Hjernecellerne ligge i umiddelbar Berørelse med Hjernecel- 

 lerne i Stratum granulatum internum , idet det ellers mellemliggende Stratum granulosum 

 mangler, og fordi Lagets Hjerneceller gradvis aftage i Størrelse, idet de nærme sig de 

 mindre Celler i Stratum granulatum internum. Udenom Fovea coeca tillager Hjerne- 

 cellernes Lag strax i Mægtighed, og Laget naaer temmelig hurtigt sin største Tykkelse 

 omtrent midtveis i Maculas øverste og nederste Halvdel, hvor man træffer 6 — 8 Lag Celler 

 paa hverandre (Fig. 45, k). Derpaa aftager Lagets Tykkelse atter temmelig hurtigt udad, 

 saa at der lidt bag Oiets Æquator neppe findes et enkelt Lag Hjerneceller (Fig. 33, n), der 

 endog henimod Ora serrata ligge slærkt spredte og tilsidst i store Strækninger aldeles 

 kunne mangle (Fig. 58, h). Lodrette Længde- og Tværsnit fra Macula eller andetstedsfra 

 ere lige instruktive i denne Henseende. I Nærheden af Seenervens Indtrædelse findes kun 

 et enkelt Lag Celler (Fig. 44, d) ; der findes ikke synderlig flere paa den anden Side af 

 Seenervens Indtrædelse ligeoverfor Macula. Ved stærk udvikling af Radiallraadene seer 

 man hyppigt de spredte Celler ligge i de af Traadene dannede Buer. 



I Skjellet mellem Hjernecellernes og Seenervens Lag forløber der saavel ï Macula 

 som andetsteds Kar, der kunne trykke Hjernecellerne og Hjernetraadene ud af deres Leie 

 eller næsten fortrænge dem (Fig. 46, c). Karrene kunne være saa store, og Trykket saa stærkt, 

 at ikke blot Seenervens Udbredning trykkes indad og staaer frem i Glasvædsken som en Pukkel, 

 men Trykket kan spores ikke blot gjennem Stratum granulatum internum, men helt ud i 

 Stratum granulatum externum, som derved bugtes udad. Finere Haarkar kunne forekomme 

 mellem selve Hjernecellerne, karakteriserende dem som graa Hjernemasse (Fig. 45, n, Fig. 46, d); 

 de forløbe for Størstedelen efter Hjernetraadenes Retning, men ogsaa paatvers og paaskraa; 

 fra Hjernecellernes Lag gaae fine Grene ind imellem Hjernetraadene. Karrenes Vægge 

 findes bedækkede med mere eller mindre talrige, smaa, runde eller langagtige Kjerner; et 

 fuldstændigt Epithelium, saaledes som man ofte finder det hos Dyr, f. Ex. hos Oxen med 

 smaa, hos Kaninen med store klare Tavleepitheliumceller, sees kun sjeldent; undertiden 

 ere de cirkulaire Traade tydelige i Karvæggen. 



9) Stratum fibrarum cerebralium. 



Hvorledes Seenerven forholder sig ved sin Indtrædelse i Øiet og i Macula lutea, 

 skal senere blive omtalet noiere ; her tages kun Hensyn til Nerven, eflerat den er traadt ind 

 i Øiet, udstraalende til alle Sider. 



