108 



68 



It) Membrana limitans inlerna. 



Den danner en vandklar, slnikdirlos Hinde, som bedækker Indsiden af Seenervens 

 Ildbredning. Undertiden losner den sig fra den og folger med Glasvædsken, hvorved man 

 er bleven forledet til at antage en særegen Membrana byaloidea, men del er en og samme 

 Hinde. Paa Gjennemsnit viser den sig som en enkelt- , men hyppigst doppeltkontoureret 

 Linie af noget forskjellig Tykkelse og nnderliden med Afbrydelser, foraarsagede af Radial- 

 traadenes med Hinden forenede Begyndelse (Fig. 33, q). Hindens Udside er nemlig forenet 

 med Radialtraadene og i Regelen fastvoxet endog temmelig noie med dem. Naar man 

 derfor betragter hele Nethinden fra dens Indside, kan man ikke blot, som forhen anført, 

 see Rundingen af Radialtraadenes Buegange skinne igjennem, men sandsynligvis ved deres 

 Sammentrækning, især naar de ere hærdede i Chromsyre, bliver Hindens Indside areolair 

 eller delt i en iMængde smaa, runde eller ovale, let fordybede Felt, saa at Hinden seer ud, 

 som om den var sammensat af smaa, svagt udhulede Plader af lidt forskjellig Størrelse 

 Fig. 41). Dette Forhold er lig det, der er afbildet af Frøen (Tab. 2, Fig. 13); man træffer 

 det saavel i Macula udenom Fovea coeca, som andetsteds i Nethinden, men har kun sjel- 

 dent Leilighed til at iagttage det hos Mennesket. 1 heldige Tilfælde kan man finde vand- 

 klare, løsrevne Stykker af Hinden af forskjellig Størrelse, paa hvis Udside der er Spor af 

 overrevne Radialtraade, som ere voxne fast sammen med Hinden; Buegangenes Form kan 

 endnu være kjendelig, medens i andre Tilfælde Smaastykker af Hinden ere forenede med 

 kun en enkelt Radialtraad. De smaa Kjerner, man undertiden seer paa den, ere vistnok 

 kun tilfældigt paaheftede andetstedsfra. Angaaende et Epithelium paa Membranens Indside 

 vil blive handlet udførligere i Afhandlingens anden Del*). 



') Idet jeg ved denne Leilighed, især ligeovcrfur C. O. Webers Undersogelser (über den Bau des Glas- 

 körpers und die paUiologischcii Veränderungen desselben; Virchow, Archiv für path. Anat. I8G0, 19, 

 p. 367, Tab. 11 — 14) faslholder Rigtigheden af min Iagttagelse af Sektordannelseii i Glasvædsken hos 

 Mennesket, som jeg Iiar fundet bekræl'tet mangfoldige Gange og senere ligeledes trulFet i Abens Øie, 

 hos h\ilkel Dyr der ligesaa lidt som hos Mennesket lindes nogen Plica centralis, maa det være mig 

 tilladt her at lilfoie en flere Gange gjort Iagttagelse af de Skillevægges Bygning, der findes i 

 Glasvædsken i Kaninens Øie. Øiiicne vare hærdede i Chromsyre. Medens der til Udsiden af 

 Membrana limitans interna var knyttet et System af Buegange, der hidrorle fra Radialtraadene, som ved 

 deres Begyndelse dannede Buer, hvori Seenervens lljernetraade hvilede, fandtes et lignende System paa 

 Indsiden af Membrana limilans interna, dannende Grundlaget for Skille\æggene 1 Glasvædsken. 

 Udseendet var derfor næsten, som om lo Systemer af Buegange vendte Rundingen mod hinanden, 

 adskilte ved den kun sjeldenl synlige Membrana limilans interna; dog vare Traadene forskjellige. I 

 Glasvædskens Skillerum vare de brede, binde og kornede paa Overfladen; de forlab lige eller i 

 Slangegang og dannede uregelmæssige Plexus med trekantede Mellemrum, idet de konvergerede mod 

 Øiels Midte og hvilede i en strukturløs, finikornet Hinde, fra hvilken de navnlig indad mod Øiels 

 Midte ikke vare noie begrændsede. Traadene vare neppe Produktet af en Koagulation. Hos Men- 

 nesket har jeg nogle Gange trulTet Spor af en lignende Tilhefining af Glasvædskens Skillerum til 

 Membrana liniitans inlerna; Hinderne havde dog ingen traadet Bygning, men vare klare og grovt- 

 kornede. 



