71 111 



omgivne af en stærk, traadet Skede, som fylder Størstedelen af Fordybningen og dels dannes 

 af fine elastiske Traade, dels af en strukturlos Masse, hvori findes en talrig Mængde tem- 

 melig store, runde eller ovale Kjerner uden eller med 1 — 2 punktförmige Kjernelegemer 

 (Fig. 43). Skeden, som i selve Fordybningen har en Tykkelse af 0,012""°, breder sig der- 

 næst udover hele Seenervens Ringvold , idet den temmelig hurtigt taber sin oprindelige 

 Tykkelse. Forholdet er det samme hos Voxne og hos Børn. Det er sandsynligt, at Skeden 

 udenfor Ringvolden gaaer over i Membrana limitans interna; men det er ikke lykkedes mig 

 at see den umiddelbare Overgang. I Membrana limitans interna findes ingen Kjernedan- 

 nelse, saalænge den bedækker Nethinden, derimod gjenflndes muligen de samme Kjerner 

 paa Membranen indenfor Ora serrata. 



I Fordybningens Bund og ud paa Seenervens Ringvold har jeg fundet en Gruppe 

 af virkelige Hjerneceller, som ikke maae forvexles med de ovennævnte Kjerner. Hjernecel- 

 lerne ere leirede i flere Lag paa hverandre, idet deres Mængde aftager ud til Siderne. 



Medens Seenerven passerer den forenede Sclerotica og Chorioidea, bliver den stærkt 

 indsnøret af dem; Lamina cribrosa har derfor et mindre Omfang end Nerven udenfor den, 

 men derefter udvider Nerven sig atter. Delingen i Bundter vedbliver gjennem hele Ind- 

 trædelsen og er synlig paa Længde- og Tversnit, saavel gjennem som udenfor Nervens 

 Centrum. Hos Børn synes Bundternes Antal større end hos Voxne, rimeligvis fordi de ere 

 løsere forenede. Bundterne have meget forskjellig Størrelse. De vedblive at være tæt 

 omgivne af fine Bindevævstraade blandede med faa elastiske Traade, som forløbe paatvers 

 af Bundterne og gaae rundt om hvert enkelt Bundt; man finder undertiden disse cirkulaire 

 Traade i temmelig regelmæssige Afstande ligesom ellers Radialtraadenes Begyndelse i Form 

 af Buegange. Traadene danne uregelmæssige smalle Masker under rette Vinkler med 

 Bundterne, ogsaa forløbende i Slangegang, og deres hele Anordning har den største Over- 

 ensstemmelse med Radialtraadenes, saaledes som den forhen er beskreven og afbildet 

 Fig. 46. Da Hjernetraadenes Bundter vedblive at beholde deres Bindevævsomgivelse, finder 

 der ingen Plexusdannelse Sted mellem de enkelte Bundter, hvorimod det vel er muligt, at 

 en saadan kommer istand indenfor de enkelte Bundter, fordi Hjernetraadene vel forløbe 

 lige, men ikke altid parallelt. 



Idet Seenerven danner Ringvolden, holder Bundternes Dannelse sig uforandret i For- 

 ening med de dem omgivende cirkulære Bindevævstraade. Overgangen fra disse sædvanlige 

 og i Slangegang forlobende Bindevævstraade til Radialtraade er aldeles ikke vanskelig at iagt- 

 tage ; den skeer umærkehgt, saa at man, som anført, allerede i Ringvolden kan see Spor af 

 en begyndende Dannelse af Buegangene udenfor Membrana limitans interna. Radialtraadene 

 vise sig som Tverstriber, der krydse Seenerven under en ret Vinkel. Traadbundterne ere 

 strax udenfor Ringvolden hgesaa tætte som paa Nervens Forløb gjennem Lamina cribrosa, 

 og endnu i flere Millimetres Afstand fra Seenervens Indtrædelse, f. Ex. i Macula lutea, kan 



14* 



