124 



bag eller indenfor Ora, fortrænge Stratum granulosum og granulatum internum og naae udad 

 til den tydeligt forhaanden værende iMembrana intermedia (Fig. 58, e), udenfor hvilken man 

 seer Kornene i Stratum granulatum externum. Men undertiden blive ogsaa Membranen 

 og dette Lag fortrængte, og Tunnelerne naae da helt ud til Membrana limitans externa. 

 Derimod strække de sig i Regelen ikke saa langt indad, at de komme nær Membrana limi- 

 tans interna. Større Tunneler kunne være delte i mindre ved lodrette eller paatvers 

 gaaende Vægge eller være lukkede med en mere eller mindre fuldstændig Væg, som rager 

 ind i deres Indre. Radialtraadene, som sammensætte Tunnelerne ere bløde, fine, forløbe 

 lige eller i en let Bue, men ikke i Slangegang og ere forenede ved en fin Mellemsubstants 

 (Fig. 58, f). De ere bedækkede med et overordenligt stort Antal Kjerner, som ere runde eller 

 ovale, med blød Kontour, undertiden tilspidsede i begge Ender og gaaende over i Traadene, 

 blege og fintkornede, ofte omgivne af en Halo, og saaledes forskjellige fra andre Elementer 

 i Nethinden, navnlig fra Kornene i Stratum granulatum externum. De kunne være saa 

 talrige, at de Hgge i hele lodrette Rækker. Hos Oxen findes ingen Tunneler, men spredte 

 runde Aabninger; Radialtraadene tiltage ogsaa hos Oxen i Mængde. 



Hvorvidt disse Tunneler ere normale eller ei, er endnu tvivlsomt. Paa en Del 

 Øine af nyfødte Born har jeg ikke fundet dem, men skjøndt de vel ere hyppigere hos 

 Voxne og altsaa mutigen først opstaae med Alderen, har jeg dog truffet Øine af Voxne, 

 hvori de savnedes, og hvor Ora og den nærmeste Del vare solide, men dog udmærkede 

 ved den forøgede Bindevævsdannelse og de talrige Kjerner. Selv i Øine af Voxne er deres 

 Forekomst ikke blot i forskjellige, men endog i et og samme Øie meget afvexlende; paa 

 nogle Steder mangle de, og Ora er solid; paa andre Steder findes flere elier færre, større 

 eller mindre. At de skulde være pathologiske, har jeg ingen Grund til at antage. Jeg har 

 fundet dem i Øine, om hvilke jeg med Bestemthed veed, at de have været sunde, og lige- 

 ledes fundet dem i mange Oine, for hvilke der i det mindste ikke forelaae noget Bevis for, 

 at de havde været syge. I Tilfælde, hvor Ora ved Hærdningen er fortykket eller endog 

 har slaaet en Folde, ere Tunnelerne altid høiere og bredere ; dette beroer maaskee derpaa, 

 at Traadene besidde en vis Grad af Elasticitet og derfor taale en Udvidelse, ligesom de paa 

 den anden Side ogsaa godt taale at sammentrykkes, naar man gjør lodrette Snit af Ora; 

 underliden er det aabenbart, at Præparationen har forøget deres Størrelse , naar der midt i 

 en Tunnel rager Levninger frem af overrevne Tunnelvægge. 



Den frie Rand af Ora serrata støder indad mod Iris til en Belægning af Celler, 

 der findes paa Indsiden (Bagsiden) af Pars non plicata corporis ciliaris. Cellerne staae 

 med deres længste Diameter lodret paa det med sort Pigment dækkede Corpus ciliare, ere 

 langagtige, ovale indad (bagtil), meget klare og gjennemsigtige og indeholde en stor oval 

 Kjerne, som næsten umiddelbart hviler paa Corpus cihare (F'ig. 59, b). Vil man løsne Cellerne 

 derfra, trækkes de i Længden; ogsaa Kjernen bliver langagtig og utydelig, og det faaer 



