85 125 



Udseendet, som om Cellerne ved fine Traade vare heftede til Corpus ciliare; men dette er 

 kun et Kunstprodukt; ligeledes kunne Cellerne ved Præparationen antage en skraa Stilling 

 eller trykkes sammen. Cellelaget er paa sin Indside (Bagside) i sin Helhed dækket af en 

 klar, strukturløs, ligesom geleeagtig Masse, der kan naae en anseelig Tykkelse og ved 

 Præparationen kan blive stribet, som om den var afsat lagvis, eller blive tyndere og svinde 

 hvorfor man maa vogte sig for et for stærkt Tryk (Fig. 59, c, Fig. 57, f). Massen er indad (bagtil) 

 begrændset af Membrana limitans interna, som fortsætter sig ud over Ora, men paa lod- 

 rette Snit fremtræder den kun som enkelt skarp Linie, ikke med Doppelkontour som andet- 

 stods i Nethinden. Hos Oxen, hvor de klare Celler ere stærkt udviklede og indtage en 

 betydeligt længere Strækning end hos Mennesket, seer man derimod en fin Doppelkontour. 

 Nærmest Ora serrata have de nævnte Celler ikke samme Høide som i nogen Afstand 

 derfra, men ere lavere, og lige ved Ora seer man undertiden ingen fuldstændige Celler, 

 men kun en Mængde Kjerner af Størrelse som Kjernerne i Cellerne og stablede paa hver- 

 andre. Der er tillige den Eiendommelighed, at Cellerne ikke ere udbredte ligeligt over 

 hele Corpus ciliare, men træffes i Striber eller Rækker, der kunne tage deres Begyndelse 

 saavel fra Spidserne af Ora serrata som fra Indbugtningerne mellem dem (Fig. 60). Ræk- 

 kerne ere ikke fuldstændige, men afbrydes ofte, saa at en Række ophører, og en anden begynder 

 ved Siden af; ogsaa finder man Geller spredte enkeltvis mellem Rækkerne. Dette er Grun- 

 den, hvorfor man paa lodrette Snit undertiden aldeles ikke kan finde Cellerne, naar man 

 nemlig er stødt, paa et tomt Rum mellem to Rækker; for at finde dem gjør man maaskee 

 rettest i at gjøre Snittet af en Spids og ikke af en Indbugtning af Ora. Cellerækkerne af- 

 tage i Mængde og Gellerne selv i Høide fortil (indad), saa at de i det hele kun findes 

 udbredte paa Corpus ciliare over en Strækning af 1,5—2"°' indenfor Ora. Naar Cellerne 

 efterat være blevne lavere ophøre indad, fremtræder der paa Indsiden (Bagsiden) af den 

 klare struktudøse Masse fine, stive, klare Traade, som høre til Zonula, og som muhgen 

 endog kunne naae udad lige til Oras Spidser. 



Som forhen anført, træffer man uridertiden, at en eller flere af de fine Spidser, 

 der udmærke Ora, i en ganske kort Strækning hæver sig iveiret fra sit Underlag og lige- 

 som ligger frit, omgiven af den klare strukturiøse Masse (Fig. 57). I en saadan fritsvævende 

 Spids kan man erkjende alle Nethindens Lag, undertiden ogsaa de af Radialtraadene dan- 

 nede Tunneler, men Stav- og Taplaget mangler paa selve Spidsen. De klare Celler gaae ind 

 under Spidsen, idet de blive lavere og støde derpaa til Stav- og Taplaget; dog findes der ingen 

 Overgangsformer mellem Cellerne og Stave og Tapper, men Rummet mellem dem er ud- 

 fyldt med fine, korte, bueformige Traade, hvorved Spidsen fastholdes til Chorioidea 

 (Fig. 57, d). 



Naar man betragter Membrana limitans interna indenfor Ora serrata fra dens Ud- 

 side (Forside), finder man de klare Celler ordnede i Rækker lodret staaende eller faldne 



Vidensh. Seish . Sbr.., 5 Ræhke naliirvidensh, og mothcm AM. XI. 2. ]6 



