138 98 



for en Del leirede i Laget og sende fine Forlængelser ind i del; derimod er Grændsen 

 udad mod Stratum granulatum internum i Regelen skarpere. Laget naaer udenom Ind- 

 trædelsen af Seenerven temmelig hurtigt en betydelig Mægtighed, som hos Mennesket til- 

 lager i Macula lutea, medens Laget aldeles forsvinder midi i Fovea coeca. Udad beholder 

 del i lang Tid samme Tykkelse; først henimod Ora serrala aftager det og svinder tilsidst. 



Massen kan antages al have samme Belydning for Øiets Hjerneceller som den 

 finlkornede Masse i Hjernens graae Subsianis, hvori Hjernecellerne ere leirede (Neuroglia); 

 dog ere Meningerne herom delte, idel ]\ogle som Henle ansee del hele Lag for nervøst, 

 medens Hasse ^) kun anlager el nervøst Traadsyslem i Laget, uden dog al ville slutte 

 sig til Schultzes Opfattelse, som senere skul anføres. Um Massen i Hjernen menle R. 

 Wagner, at den kun skulde tjene til Leie for lilodkarrene, for at de ikke skulde forstyrre 

 Hjernecellerne, medens Henle ansaae den for en Slags Matrix for Hjernecellerne. Begge 

 Anskuelser forkaster imidlertid Müller') for Nethindens Vedkommende, og man maa 

 give ham Ret med Hensyn til Anskuelsen om Blodkarrene eller en rent mechanisk Nytte 

 efter Kölliker, efterat HyrtP) har viist, al der ikke findes Kar i Nethindens Substanls hos 

 de tre lavere Hvirveldyrklasser, men kun hos Pattedyrene. Derimod er det vel muligt, at 

 Laget danner en JMatrix for Hjernecellerne, dels paa Grund af Mullers egen Iagttagelse 

 af frie Kjerner paa dets Grændse indad, dels paa Grund af Forekomsten af de ovenfor 

 nævnte Levninger af destruerede Celler. 



Hjernecellerne sende line Forlængelser ud i Laget, og de synes i det hele talrigere 

 end de, som gaae indad i Seenervens Udbredning; men der gjælder her, hvad forhen er 

 sagt, at heller ikke alle Hjerneceller i Nethinden sende Forlængelser udad. De tabe sig i 

 Laget, og man seer dem derfor omgivne af dets finlkornede Masse. Uer foreligger kun 

 faa Iagttagelser af Forlængelsernes Forbindelse med Cellerne i Stratum granulatum internum, 

 og Forbindelsen er overhovedet kun seet paa saadanne Steder", hvor Laget kun har 

 en ringe Mægtighed. Saaledes omtale Müller^) og SchuHze^) Forbindelsen i Macula 

 lutea, hvor alle Hjerneceller efter Schultze skulle være bipolare; han lægger tillige 

 Eftertryk paa, al den peripheriske Forlængelse er den tykkere, hvilkel jeg dog ikke har 

 bemærket og i og for sig vistnok ogsaa er uvæsenligt. Fjernere fra Øiets Axe fandt 

 Muller, at Forlængelserne opløste sig i fine Traade, hvis Sammenhæng med Cellerne i 

 Stratum granulatum internum er sandsynlig, men endnu utydeligere. Om Hjernecellerne i 



') c. Hasse, Zeits. f. ral. Mid. IS67, 29, p. 2ÖS, ;6S. 



') H. Muller, Zeits. f. wiss. Zool. 1S57, 8, p. 115. 



') J. Hyrtl, über anaiigische (gefiisslose) KetzLaute; Wiener Sitzungsberlchle IS6I, 43, p. 207. 



•) H. Müller, Zeits. f. wiss. Zool. 1857, 8, p. (51. Iagttagelser af Vintschgau og Gerlach, ibidem 



p. CO, Anm. 

 ») M. Schultze, Strickers Handbuch 1872, 2, p. 1004. 



