99 1 39 



Macula lutea anfører ligeledes Merkel') at de altid ere bipolare og med den indad vendende 

 tykke Ende optage en Oplicustraad; den udadvendende Forlængelse deler sig sandsynligvis 

 altid i to Traade; men man skal paa hans Afbildninger have ondt ved at see den af ham 

 antagne Forbindelse med Cellerne i Stratum granulatum internum. Det er ikke lykkedes 

 Hasse-) at see Forbindelsen. Ældre Iagttagelser ere ikke paalidelige, fordi der er skeet 

 Forvexling af ITjernecellernes Forlængelser med Radialtraade. Delte er saalcdes aabenbart 

 Tilfældet med de af Pacini'') beskrevne og afbildede «fibre nervöse grigie», og selv KoUiker") 

 opstiller endnu et Schema, paa hvilket man seer en IJjernecelleforlængelse forene sig med 

 et Korn af Stratum granulatum internum, der sidder paa en Radialtraad. Imidlertid har 

 Müller'^) viist, at Forlængelsen ogsaa blot kan ligge tæt op til en Radialtraad uden at 

 smelte sammen med den, et Tilfælde, som Manz""') senere har iagttaget og afbildet. 



Paa Grund af de gjennem Laget gaaende og for en Del sig forgrenende Hjerne- 

 eelleforlængelser og Radialtraade har man tilskrevet Laget en Bygning og alter som Følge 

 deraf lillagt det en physiologisk Betydning, som begge ikke tilkomme det. Allerede 

 Remak') antog variköse Traade i Laget, som lig Seenervens Traade skulde forlobe bagfra 

 fortil, og kalder derfor Laget et Traadlag, en Benævnelse, som Ritter*) oplog, idet han, 

 støttende sig paa Lagets formentlige Bygning, kaldte det «äussere Faserschicht»; han 

 mente nemlig, at Hjernecellernes Forlængelser delte sig i stedse finere Grene, og idet 

 Radialtraadene tabte deres grove Konlour, blandedes med dette Bindevævsnet, hvorved det 

 granulöse Udseende fremkom. Kolliker''), som først har gjort opmærksom paa, at Iljerne- 

 celleforlængelserne trænge gjennem Stratum granulosnm ud imellem Elementerne af Stra- 

 tum granulatum internum, siger, at det undertiden har forekommet ham, som om hele Laget 

 bestod af «ungemein vielen durch einander gewirrten Fäserchen», der ved at falde fra 

 hverandre frembragte det kornede Udseende. Müller '") omtaler Hjernecellernes Forlængelser 



') F. Merkel, über die Macula lutea des Menchen und die Ora senala einiger Wirbeltliiere 1869, p. 

 11, Tab 1, Fig. 9, 10. 



^) C. Hasse, Zeils. f. rat. Med. 1SG7, 29, p. 259. 



') F. Pacini, sulla tessitura int. della retina 184.'), p. 35—40, Fig. 6, 7, 9, 12 C. 



*) A. Kolliker, mikr. Anat. 1854, 2, 2, p. 697, Fig. 411. . 



') H. Muller, Zeits. f. wiss. Zool. 1857, 8, p. Gl. 



') W. Manz, Zeits. f. rat. Med. 1867, 28, p. 237, Tab. 14, Fig. 2. 



') R. Remak, allg. med. Centralz. 4 Januar 1854. 



^) C. Ritter, über die lîedeutung des gelben Fleckes; Henle und PfeulTer, Zeitschrift für rationelle 

 Medicin 1SG4, 21, p. 297. Ueber die feinsten Elemente des Bindegewebes in der Faserschiclit und 

 der Zwisclienkörnerschicht des Menschen; Graefe, Archiv für Opthalmologie 1865, II, I,p. 180. Som 

 vi ville finde, har Henle benyUet Ritters Benævnelse for et ganske andet Lag, nemlig den traadede 

 Del af Stratum granulatum externum. 



«) A. Kolliker, mikr. Anal. 1854, 2, 2, p. 667. 

 '«) H. Müller, Zeits. f. wiss. Zool. 1857, 8, p. 21, 32, 44, 5G, 61. 



