101 141 



to af hans schematiske Figurer'). Her sees paa den ene Figur Radialtraadene (Müllers) 

 med et saa tæt og fint Væv, at han betegner dem som «spongiose Bindesiibstanz» ; paa den 

 anden Figur sees de nervøse Radialtraade i Stratum granulosum, dannende «ein unentwir- 

 bares Geflecht feinster nervöser Fädchen». Man tænke sig nu begge Tegninger lagte paa 

 hinanden og dækkede af molekulair Masse, hvis Nærværelse Schnitze vel anseer for 

 tvivlsom , men som af alle andre Iagttagere antages at danne Hovedmassen i Stratum 

 granulosum, — og man vil vistnok indrømme Umuligheden af at finde ud af denne 

 Forvirring. Hertil komme endnu adskillige andre Vanskeligheder. Hvorledes tænker 

 Schultze sig Forholdet hos Fisk eller Frøen, hvor Stratum granulosum har en betydelig 

 Mægtighed, men Hjernecellerne forekomme i saa ringe Mængde, at de umuligt ved deres 

 Forgreninger kunne fylde Rummet, eller henimod Ora serrata (det ene Schema er rigtignok 

 fra denne Egn), hvor Laget ogsaa kan bibeholde en anselig Tykkelse, medens Hjernecel- 

 lerne næsten forsvinde. Lagets stribede Udseende, som dog langtfra altid er tydeligt, hid- 

 rører væsenligst fra Radialtraadene , som gaae lodret igjennem det i større eller ringere 

 Mængde; Hjernecellernes Forlængelser kunne neppe bidrage dertil. Men meget maa her 

 skrives paa Præparationsmethodens Regning; i frisk Tilstand er Massen kun fintkornet, 

 aldrig netformig, hvilket jeg end ikke har seet paa hærdede Øine , om end Radialtraadene 

 i sjeldne Tilfælde i saadanne Øine kunne danne et Net, men altid med store Masker, hvori 

 den fintkornede Masse er leiret. 



Hvor megen Umage nu end Schultze gjør sig for ved den mikroskopiske Under- 

 søgelse at demonstrere Hjernecelleforlængelsernes Forbindelse med Cellerne i Stratum 

 granulatum internum, maa man dog indrømme ham, at han med Hensyn til det physio- 

 logiske Resultat gjør en meget maadeholden Brug af Iagttagelserne. Jeg skal anføre hans 

 egne Ord-): «Zunächst aber müssen alle Theorien über den Verlauf der Nervenfasern durch 

 die inneren Schichten der Retina als vollkommen unsicher bezeichnet werden. So ist auch 

 der von mir gemachte und auf Tab. 15, Fig. 2 dargestellte Versuch, die nervösen Elemente 

 der Retina frei von dem bindegewebigen Stützapparat übersichtlich zu zeichnen, für die 

 Schichten zwischen Ganglienzellen und Zwischenkörnerschicht nur als ein vorläufiger zu 

 betrachten». Og fremdeles'''): Dezüglich des Verlaufes und endlichen Schicksales der Aus- 

 läufer der Ganglienzellen und feinen Nervenfasern dieser Schicht müssen wir die Unmög- 

 lichkeit eingestehen auf Grund der vorliegenden Untersuchungen, den gelben Fleck vielleicht 

 ausgenommen, irgend etwas bestimmtes auszusagen. Die innere granulirte Schicht unter- 

 bricht unsere Kenntniss des Verlaufes der Nervenfasern, welche sich in den äusseren 



') M. Schultze, Archiv f. mikr. Anat. 1866, 2, p. 286, Tab. 15, Fig. I, 2; Stricliors Handbuch 1872, 



2, p. 1005, Fig. 357, p. 1016, Fig. 360. 

 ') M. Schultze, Archiv f. milir. Anat. 1866, 2, p. 217. 

 ') M. Schultze, Strickers Handbuch 1872, 2, p. 988, 1004. 



Vidensb. Selsk Skr., 5 Bækko naturvidensk. 'og niathcm. Afd. XI. 2. 18 



