156 116 



Hasse*), som ellers sædvanligt følger Schnitze, mener ogsaa, at Intercellularsubstantsen 

 mellem de forskjcllige Korn først størkner ved de anvendte lleagentier, men dog ifølge 

 Udviklingen slaaer i nøiere Forbindelse med dem; han afbilder dog Radialtraade ligesom 

 besatte med smaa Pigge under deres Gjennemgang gjennem Stratum granulosum og granu- 

 latum externum. 



Radialtraadenes egenlige Væsen bliver først tydeligt, naar man gaaer tilbage til 

 deres Kilde og til deres Karakter sammesteds og i deres videre Forløb. Saaledes som 

 jeg i Afliandlingens histologiske Afdeling har viist, ere de en Fortsættelse af den Binde- 

 vævsskede, der omgiver Seenerven før dens Indtrædelse i Øiet, og som fortsætter sig paa 

 Nerven efter dens Indtrædelse. Radialtraadene ere derfor at betragte som Neurilema fibra- 

 rum cerehralium retinæ , men dette Neurilera faaer en usædvanlig Udstrækning, fordi 

 det ogsaa findes i andre Dele af Nethinden indenfor Membrana intermedia. Betragte vi 

 Forholdet hos Pattedyr og navnlig hos Mennesket, hos hvem Radialtraadenes System i det 

 hele er stærkt udviklet og maaskec af den Grund fortrinsvis har været Gjenstand for 

 Undersøgelse, da finde vi Bundterne af Seencrvens Stamme omgivne af en tæt Skede af 

 sædvanlige Bindevævstraade. Paa Grund af Scleroticas nøie Forbindelse med Chorioidea i 

 Lamina cribrosa er det sandsynligt, at der paa dette Sted iblandes elastiske Traade. 

 Bindevævstraadene beholde uforandret deres Karakter, efterat Seenerven er traadt ind i 

 Øiets Hulhed, og man træffer dem derfor her i større Strækning som glatte, skinnende og 

 i Slangegang-) forlobende Traade, der ikke blot vedblive at adskille Seenervens Bundter, 

 men gaae helt omkring hvert Bundt, saa at man paa Tversnit af et Bundt seer dem i 

 Form af en Ring; Blessig^) har allerede sammenlignet dem med Rør, hvori Bundterne 

 hvile. Hos Kaninen synes der endog at være en særskilt klar Skede, hvori Bindevævs- 

 traadene ligesom ere indlagte. Fra Ringens Indside trænge Traade ind i Bundtets Indre, 

 men fuldstændige Underafdelinger findes kun i Nærheden af Seenervens Indtrædelse ; thi 

 kort efter aabner Ringen sig udad, saa at Hjernecellerne ikke længere ere adskilte fra 

 Seenervens Hjernetraade. Under Seenervens fortsatte Udbredning er Radialtraadenes Masse 

 störst indad lige udenfor Membrana limitans interna, hvilket beroer derpaa, at det herværende 

 Mellemrum imellem to Bundter er fyldt med Bindevæv, hvorved hele Skeden, der oftest er 

 fastklæbet til Udsiden af Membrana limitans interna og kun med Vold kan løsnes fra den, 

 her bliver tykkest. Naar man derfor, saaledes som jeg allerede har anført i Afhandlingens 

 histologiske Afdeling, gjør et lodret Snit paatvers af to saadanne Bundter, viser Bindevævs- 

 skedens indadvendende Del sig i Form af en Planteskjærm , der i VirKeligheden ikke er 



') C. Hasse, Zeits. f. rat. Med. 1867, 29, p. 272, 267, Tab. 7, Fig. 12, 13. 



') W. Manz anforcr endog, at de kunne forløbe i Proppctræklierforin; Zeits. f. rat. Med. 1861, 10, p. 314. 



') R. Blessig, de retinæ textura 1855, p. 36. 



