162 122 



indre Ender (o: den Del, som tvertimod udgjør deres Begyndelse) ende med en Skive; til 

 hver, som han kalder dem. Endeskive, svarer en Radialtraads Udbredning ; alle Endeskiver 

 danne tilsammen Membrana limitans interna, som derfor hos alle Hvirveldyr, naar man 

 betragter den fra Indsiden , er afdelt i en Mængde uregelmæssige Felt med bølgeformig 

 eller mere hge Kontour. Det er lykkedes ham i større Udstrækning at isolere disse Ende- 

 skiver tilligemed deres Radialtraade, og man kan da paa saadanne lange trompetformige 

 Legemer see Furer langs den tragtformige Del, som svare til Bugterne i Skivens Kanter, 

 eller træffe Smaaslykker af Skiven sidde paa de enkelte Traade, hvoraf Skjærmen sammen- 

 sættes. Imidlertid kan han ikke afgjøre, om Endeskiverne ere et Laag paa de tragtformige 

 Ender, eller om de blot danne Grundfladen for de solide, tragt- eller kegleformige Legemer. 

 Paa horizontale Snit af Hestens Nethinde har Sirena') fundet, at ogsaa Radialtraadene 

 danne Polygoner, der altsaa svare til de Former, som Membrana limitans interna frembyder 

 paa sin Overflade. 



Da Retzius anfører, at Skivens Kanter have en Doppelkontour, er dette det bedste 

 Bevis for, al det er en Del af Membrana limitans interna, men som kun har været fast- 

 klæbet til Radialtraadenes tragt- eller skjærmformigc Begyndelse. Saaledes som jeg 

 allerede i Afhandlingens første Del har antydet, trække Radialtraadene, idet Øiet hærdes, 

 sig sammen paa Grund af deres bindevævsagtige (maaskee tillige elastiske) Beskafl'enhed ; 

 Sammentrækningen virker ogsaa paa deres skjærmformigc Begyndelse og derfra videre 

 paa det lille Parti af Membranen, der er forenet med Skjærmens Grundflade, en For- 

 ening, som efter al Sandsynlighed kun ved Hærdningen bliver saa stærk. Derved faaer 

 hele Membranens Indside Udseendet af at være delt i sm.aa Felt med en flad Udhuling i 

 Midten, saaledes som jeg har afbildet det af Frøen og Mennesket (Tab. 2, Fig. 13, Tab. 4, 

 Fig. 41); men et saadant Udseende erholdes kun paa hærdede Øine, neppe eller meget sjeldent 

 paa friske. Lægges nu et saadant Præparat i en Sølvopløsning, bundfældes Sølvet fortrinsvis 

 paa Feltenes fremstaaende Rande, og man faaer saaledes en Endeskive; løsnes denne i 

 Forening med Skjærmen samt Radialtraadenes Fortsættelser udad, der ligesom danne Skaftet, 

 der bærer Skjærmen, faaer man de trompetformige Legemer, som Retzius nøiagtigt har 

 beskrevet og afbildet, f. Ex. Fig. 5, a, a, men som naturligvis ikke ere solide Legemer. 

 Man vil heraf kunne forstaae, hvorfor Retzius ikke kunde forsølve Membranen i Macula 

 lutea, fordi, saaledes som vi allerede ovenfor have viist i Anledning af Schultzes lignende 

 Iagttagelse, Radialtraadene mangle i og nærmest omkj-ing Fovea coeca og derfor ikke kunne 

 bidrage til at give Membranen det areolaire Udseende. Ligesaa lidt lykkedes det Retzius 

 at fremstille Endeskiver paa Seenervens Indtrædelse, fordi, som anført, Radialtraadene her 

 endnu ikke danne Skjærme; desuden ligger Membranen her altid løsere paa Nethinden og 



') Santi Sireua, Wûrib. Verb. 1871, 2, p. 36. 



