166 , ' 126 



Laget, f. Ex. for Macula lutea og dens Omgivelse, men ikke, hvor Traadene ligge skjulte 

 mellem Kornene, eftersom de overalt ere tilstede i hele Laget. Paa den anden Side er 

 Benævnelsen heller ikke passende, fordi der kun tages Hensyn til de tilstedeværende Korn, 

 der vel i Regelen fremtræde som Kjerner uden omgivende Cellemembran; men umiddelbart 

 paa Indsiden af Membrana limitans externa hvile Legemer, der høist sandsynligt overalt ere 

 virkelige Celler. Det er disse Legemer, som Midler gav Navn af Tapkorn, og som jeg 

 har givet Navn af Hætter; de vedligeholde denne Form gjennem alle fire Hvirveldyrklasser. 

 Vi ville betragte de i Laget indeholdte Elementer hver for sig. 



Hætterne ere mest udprægede hos Fisk, hvor de vise sig som tydelige Celler med 

 stor Kjerne, idet der svarer en Hætte til hver Tap. Hos Frøen derimod svarer en Hætte 

 til en Stav; Grunden hertil er maaskee Tappernes ringe Brede i Forhold til Stavenes. Hos 

 Fugle og Pattedyr sidder atter en Hætte paa hver Tap. Hos de tre sidstnævnte Klasser 

 har jeg med Undtagelse maaskee af Mennesket ikke med Sikkerhed kunnet konstatere nogen 

 Kjerne. Hætterne ere altid flade paa den Side, der vender mod Membrana limitans externa; 

 selv naar de have forandret deres Form, ere de netop ved Forandringen let kjendelige fra 

 de øvrige Korn i Laget. Den ovenfor anførte Benævnelse Tapkorn i Modsætning til Stav- 

 korn fortjene disse Legemer ikke, dels fordi det er hoist sandsynligt, at de ere virkelige 

 Celler, hvilket Stavkornene ikke ere, dels fordi de ikke som disse ere indskudte i Forløbet 

 af en Traad, men snarere udgjøre en Del af selve Tappen, dog adskilte fra den ved Mem- 

 brana limitans externa. 



Hætterne ere forresten iagttagne og afbildede af flere Iagttagere, men ikke erkjendte 

 som saadanne. Külliker*) betragter hele Tappen som en Celle med Kjerne; Hætten bliver 

 Cellelegemet, Tappen en hul Fortsættelse derfra. Paa Blessigs-) Afbildning af Mennesket 

 og paa Manz's^) af Froen ere Hætterne afbildede ret tydeligt. Ogsaa Müller^) omtaler dem 

 som Celler med Kjerne hos Fisk, men paa hans Afbildninger sees de snart som lancet- 

 snart som kugleformige Legemer; ogsaa hos Mennesket omtaler han en Kjerne. Han an- 

 fører ligeledes, at den yderste Hække Korn hos Mennesket undertiden viser sig som en 

 lysere Søm, hvilken Pacini endog havde tillagt den særskilte Benævnelse, Stratificatio com- 

 plementaria, og Henle^) siger, at de Korn, der hgge nærmest Membrana limitans externa, 

 saavel i dyriske som menneskelige Øine, men efter hans Mening kun undtagelsesvis, ere 

 større og lysere end de andre Korn, løgformige med den flade Side mod Membrana limi- 

 tans externa, indad udtrukne . i en Spids; de hænge fast ved løsrevne Tapper og vise sig 



') A. KöUiker, mikr. Anat. 1854, 2, 2, p. 657. 



') R. Blessig, de retinae textura 1855, Fig. I, 2, d, coiii granum cum nucleo. 



») W. Manz, Zeits. f. rat. Med. 1861, 10, Tab. 8, Fig. 1, 3. 



«) H. Müller, Zeits. f. wiss. Zool. 1857, S, Tab. 1, Fig. 1, 2, 3, Tab. 2, Fig. 15, 16, 17, 21; p. 52. 



'; J. Heule, Eingeweidelehre 1866, p. e^y, Fig. 650. 



