168 128 



Taptraadene; de kunne i intet Tilfælde i Fovea beholde Navnet Stavkorn. Efter Müller >) 

 har det hos Mennesket undertiden Udseende, som om to Stave sad ved Siden af hinanden 

 paa et Korn. Et lignende Forhold antager Ritter-), saa at flere Stave kunne ende i en 

 Celle; hos Hvalfisken har han talt indtil 50; men et saadant Forhold vilde ikke stemme 

 |*odt med Isolationen i Lysfornemmelsen. Naar Schultze-'') sammenligner hvert Stavkorn 

 med en bipolar Nervecelle med en central Traad mod Membrana intermedia og en peri- 

 pherisk mod Staven, følger deraf, at der kun hører et Korn til hver Stav; men uagtet delte 

 Forhold vilde stemme bedre med Isolationen i Lysfornemmelsen, strider det dog mod 

 Müllers og mine Iagttagelser, ifølge hvilke Kornene ofte hænge paa Stavtraadene som Bær 

 paa en Stilk. Schiess^) beskriver tre Udløbere fra Stavkornene, hvoraf to støde til Nabo- 

 kornene. Efter Landolt^) vige Stav- og Taptraadene fra hinanden for at optage et Korn i 

 sig; i de centrale Dele af Frøens Nethinde ligge de i et Maskenet; han antager dog ikke, 

 at Kornene omgives af Længdetraade, men af en fin Hinde med Huller. 



Henle") beskriver Stavkornene hos Mennesket og Pattedyr (de saakaldte Tapkorn, 

 Hætterne, anseer han med Uret kun som Undtagelser) som Ellipsoider med den længere 

 Axe lodret paa Nethindens Flade og opstablede i Quincunx, en Form og Opstilling, jeg 

 ikke kan bekræfte. I hvert Korn fandt han 3 Tverstriber, afvexlende lyse og mørke; de 

 sees kun, naar Kornet betragtes fra Siden, ikke fra Spidsen. Disse Tverstriber ere ogsaa 

 iagttagne af Ritter'), dog kun i friske og helst varme Øine, en Betingelse, hvorpaa Henle 

 ikke synes at lægge Vægt, da han endog «fbilder Tverstriber fra et i Alkohol hærdet Øie 

 af en Kalv. Ritter har ligeledes seet dem i Øine, der i længere Tid havde været opbe- 

 varede i Alkohol og Vand, og troer, at den inderste og hyppigt ogsaa den yderste Række 

 Korn ikke har Tverstriber; forøvrigt anseer han dem for skiveformige Ansamlinger af en 

 bestemt chemisk Substants. Hasse®) fandt for det meste to Tverstriber saavel paa friske 

 Øine som paa saadanne, der vare behandlede med Reagentser, men savnede dem dog i 

 andre Tilfælde. Krause*) saae dem især efter Anvendelsen af forskjellige Syrer; dog vare 

 de tydeligst hos Mennesket i ganske frisk Tilstand, i et Antal indtil 5; ogsaa iagttog han 



•) H. Muller, Zeits. f. wiss. Zool. 1857, 8, p. 52. 



»i C. Ritter, Zeits. f. rat. Med. 1864, 21, p. 295. 



ä) M. Schultze, Archiv f. mikr. Anal. 1866, 2, p. 1S5. 



*} Schiess, Beitrag zur Anatomie der Retinastäbchen; Henle und PfeulTer, Zeitschrift für rationelle 



Medicin 1863, 18, p. 133. 

 ') E. Landolt, Archiv f. mikr. Anat. 1871, 7, p. 85-88. 

 ') J. Henle, über die äussere Körnerschicht der Retina; Göttinger Nachrichten 1864, Nr. 7, p. 131, 



Nr. 15, p. 306; Eingeweidelehre 1866, p. 647, Fig. 496, 497. 

 ') C. Ritter, Archiv f. Ophth. 1865, 2, I, p. 89, Tab 3, Fig. 1—4. 

 ') C. Hasse, Zeits. f. rat Med. 1S67, 29, p. 247. 

 ») W. Krause, membrana fenestrata 1868, p. 32, 35, Tab. 1, Fig. 6, 7, Tab. 2, Fig. 24, 25, 2ö, 28, 



36, p. 48. 



