155 195 



delte Sted süindsynligvis hver Tap slaaor i Furbindelse med sin særegne Hjernecelle og 

 Hjernetraad. All delte er kun Hypothese, som ikke engang stemmer med det anatomiske 

 Grundlag, hvorfor vi ikke skulle følge iiam videre. 



Medens KöUiker gjorde sig Umage for at bevise, at Stave og Tapper vare nervøse 

 Organer, men dog ikke ganske uden Betydning i optisk Henseende, og medens Müller 

 kun i Almindelighed ansaae dem for nervoso Elementer især paa (Irund af deres Forbin- 

 delse med Hjerneceller og Hjernetraade, søgte Schnitze at vise, at de Traade, som udgaae 

 indad fra Stave og Tapper, ere af nervøs Natur. Det var nemlig aabenbarl, at selv om 

 man ved Mikroskopet kunde eftervise en Nerveledning fra Seenerven og derfra udad gjen- 

 nem de følgende Lag indtil Membrana intermedia, — en Kjæde, hvis Mangel paa Sammen- 

 hæng i hvert enkelt Led jeg i det Foregaaende haaber at have godtgjort , — og selv om 

 Stave og Tapper vare nervøse Elementer, — hvilket jeg ogsaa Iroer al have modbeviist, — 

 manglede der dog endnu et Forbindelsesled mellem Stave og Tapper paa den ene Side og 

 de øvrige af Alle for nervøse anerkjendte Elementardele paa den anden Side. Dette Led 

 kunde kun tilveiebringes, naar de fra Stave og Tapper udgaaende Stav- og Taptraade er- 

 klæredes for nervøse. Det er af Vigtighed her at gaae chronologisk tilværks for at vise, 

 hvorledes Schnitze gjennem muligvis riglige Iagttagelser ledes til urigtige Tydninger blot 

 for at fremme sin Theorie. 



Paa den sidste Side i sit Arbeide af 1859 1) udtaler Schnitze i nogle faa Linier, al 

 Stavene paa Grund af Varikositeter paa Stavtraadene ere nervøse, og al han er aldeles 

 (prorsus) endog af anatomiske Grunde overbeviist om, at de ikke ere Andet end Seenervens 

 Ender, men at Sagen synes al forholde sig anderledes med Tapperne. I 1861 -) anseer 

 han Legemerne i Fovea coeca hos Macacus cynomolgus for Tapper, uagtet de ere saa 

 tynde som Stave; dog vil han ikke identificere dem med Tapper fra mere peripheriske Dele 

 af Nethinden, fordi han nylig med tilsyneladende stor Sikkerhed kunde bevise, at disse 

 Tapper og selv Tapper fra den udvendige Del af Macula lutea hænge sammen med Net- 

 hindens Bindevævselementer og derfor ikke kunne regnes til de perciperende Elementer. 

 Efter denne saa at sige Tilbagegang i Anskuelse viser han i sit slørre Arbeide af 1866'), 

 hvorledes Stavtraadene (han nævner ikke Taptraadene) efter Behandling med Chromsyre og 

 Overosmiumsyre kunne blive variköse hos Mennesket; han sammenligner dette Forhold med 

 Varikositeterne paa Seenervens Hjernetraade. Men paa den følgende Side forekomme disse 

 Ord: «Denn nur so erklären sich, wie erwähnt, die Varikositäten der Zapfen- und 



') M. Schultze, de reünae structura 1859, p. 24. 



») M. Schultze, zur Kenntniss des gelben Fleckes der fovea centralis des Menschen und Afl'cnauges; 



Reichert und Du Bois-Rejmond, Archiv für Anatomie und Physiologie 1861, p. 785. 

 'j M. Schultze, Archiv f. mikr. Anat. 1SG6, 2, p. 186 sqq. p. 216, 259. 



