157 197 



saadan findes vel, men den er ikke Stavlraadenes Ende. Han gjentager forresten, al 

 Stavtraaden er en Nervetraad, fordi den kan blive varikös, men gaaer nu videre og erklærer 

 i sine Resultater, som han dog kun kalder provisoriske, at Stavenes og Tappernes 

 indvendige Del stemmer med fine Nervclraade eller nogne Axecylindre; Stavenes udvendige 

 Del bestaacr af stærkt lysbrydende Plader; der er mindre Forskjcl i Tappens to Dele; 

 Stavenes og Tappernes indvendige Del er maaskee perciperende, deres udvendige reflek- 

 terende. Her indtræder en iModifikation af hans Theorie; thi ved denne doppelte Egenskab 

 kunde man tænke sig en Kombination af hans og min Theorie om Stav- og Taplaget som 

 katoptrisk Apparat. Samme Anskuelse findes i en Afhandling fra samme Aar*). Han op- 

 stiller nemlig det Alternativ, at Stavens udvendige Del enten kun er et Speil, uden Konti- 

 nuitet med Nerverne og folgelig udelagtig i Perceptionen, eller at den er en Nerveende og 

 perciperende, i h\ilket Tilfælde de komplicerede Reflexphænomener i dens Indre tillige ere 

 Betingelse for Lysperceptionen. 



Saavidt jeg har kunnet finde, afbilder Schullze først i sit Arbeide af 1869°) Vari- 

 kositeter paa de af Fibriller bestaaende Taptraade i Macula lutea, men Tegningen er altfor 

 kolossal efter den angivne Forstørrelse af 400 Gange. I denne Afliandling udtaler han, at man har 

 Grund til at antage, at Lysbevægelsen forandres til Nervebevægelse i Stavenes og Tappernes 

 udvendige Del. Det maa nemlig fremhæves med Hensyn til den Usikkerhed, der gaaer 

 gjennem hans Theorier, at han allerede i næstforegaaende Afhandling trods den anførte 

 Udtalelse helder til den af Hensen •'') opstillede Mening, at det kun er Tappernes udvendige 

 Del (Zapfenstiibchen) , som er perciperende. 



Idet Schnitze i sin Afhandling af ISTl-") tillægger Stav- og Taptraade alle Attri- 

 buter af Nervetraade, tilføier han, at de hvile i en spongiøs, ikke nervøs Bindesubstants; 

 Stav- og Tapkorn anseer han fremdeles for bipolare Nerveceller. Den Ende af Traaden, 

 som støder til Membrana limitans externa, er hos Mennesket og Pattedyr den tykkeste. 

 Da Stavenes og Tappernes indvendige Del ere en direkte Fortsættelse af Stav- og Tap- 

 traadene, er deres Substants af denne Grund at betragte som nervøs; Traadenes fibrillaire 

 Struktur begynder først i en vis Afstand fra Membrana limitans externa og danner det af 

 ham beskrevne Traadapparat. Mellem Stavenes og Tappernes indvendige og udvendige Del 



') M. Schultze, über die Endorgane des Sehnerven im Auge der Gliederlliiere; Schnitze, Archiv für 



mikrosliopische Anatomie 1S67, 3, p. 404. 

 ') M. Schultze, Archiv f. niikr. Anal. I8C9, 5, p. 379, 399 Anm , Tab. 22, Fig. II, A og a'. 

 ') V. Hens en, über eine Einrichtung der Fovea centralis retinae, welche bewirlit, dass feinere Dislanzen 



als solche, die dem Durchmesser eines Zapfens entsprechen, noch unterschieden werden können; 



Virchow, Archiv für pathologische Anatomie 1S65, 34, p. 402. Cfr. J. \V. Hulke, on the anatomy 



of the fovea centralis of the human retina; Philosophical transactions fur the year 1867, 1.57, p. 113. 



W. Zencktr, Archiv f. mikr. Anat. ISCi7, 3, p. 248. 

 ') M. Schullzc, Archiv f. mikr. Anat. 1871, 7, p. 251. 



Vidensk Selsk. Skr., 5 Række, nnlurvidensk. og inathpm. Atd. XI. 2. 25 



