159 199 



Taptraaden dernæst udspringer indad. I sit seneste Arbeide mener han ogsaa, at 

 Taptraaden i Almindelighed ikke afbrydes af Tapkornet, men udspringer derfra'). Idet han 

 endeh"g stadigt parallehserer Stave og Tapper, Stavkorn og Tapkorn, kan man ikke undre 

 sig over, at han ogsaa soger Lighed mellem Stav- og Taptraadenes Ende i »Zwischen- 

 kürnerschicht» (.Membrana intermedia), en Lighed, som for Theoriens Skyld er ganske uden 

 Betydning, da han ikke har kunnet bevise , at Traadene gaae gjennem Membranen for at forene sig 

 med de af ham antagne radiale Nervetraade i Stratum granulatum internum, hvorved den af ham 

 antagne nervøse Ledning først kunde blive sluttet. Af mindre Betydning er her Antagelsen 

 af en spongiøs, rigtignok ikke nervøs McUemsubstanls mellem Stav- og Taptraadene, frem- 

 deles Spørgsmaalet, om Stavkornene ere Celler, eller om de sidde i Traadenes Forløb, 

 hvilket jeg rigtignok ikke antager at være Tilfældet hverken hos Mennesket og Pattedyr 

 eller endnu mindre hos de ovrige Hvirveldyr, skjøndt Schnitze overalt afbilder dem saa- 

 ledes. Sta\ kornene kunne efter min Mening egenligt ikke ansees for noget eiendommeligt 

 for Slavtraadene, naar man erindrer, at de findes i Fovea coeca, hvor Stave i Regelen slet 

 ikke forekomme, men kun Tapper med Hætter. 



Medens Muller per negationem søgte at vise, at Stave og Tapper ere perciperende 

 Organer, fordi der i hele Nethinden ikke findes noget Lag, hvis Elementers ringe Størrelse 

 kunde svare til Synets Skarphed, er Schullze vel for en Del gaaet samme Vei, men idet 

 han strax paa en af de forste Sider i sit Arbeide af J86G-) stiller den Sætning i Spidsen: 

 «in der Stäbchen- und Zapfenschicht liegen die percipirenden Nervenenden, daran ist nicht 

 zu rütteln» , anticiperer hau og soger forst senere tillige et anatomisk Bevis i Stav- og 

 Taptraadenes nervøse Bygning. Her er det nu især de paa dem forekommende Varikosi- 

 teter, ifølge hvilke han erklærer dem for Hjeruelraade lig dem i Seenervens Udbredning; 

 thi de ovrige anforte Kjeudetegn, at Traadene ere blege, glatte, for en Del stribede efter 

 Længden og let forgjængelige (hvilket de i Virkeligheden ikke altid ere, f. Ex. ikke i Macula 

 lutea), ere saa ubestemte, at Ingen derefter vil kunne afgjøre , om en Traad er en Hjerne- 

 traad. Hvad altsaa Varikositeterne angaaer, da har jeg vel opstillet dem som karakteristiske 

 for Nerve- og Hjernetraade, medens Müller'''), som nogle Gange har seet Varikositeter pan 

 Stav- og Taptraade og har afbildet en saadan paa en Stavtraad af Aborren, dog er langtfra 

 al ville ansee det for et absolut Bevis, at de ere Nervetraade, ligesom ogsaa Krause*) an- 

 fører, at ogsaa mange andre Traade, f. Ex. Radialtraadene hos Kaninen, kunne blive varikøse. 



') M. Scliultze, Stricliers Handbuch IS72, 2, p. 995. Cfr. ogsaa Archiv f. niikr. Anal. IS6G, 2, p 214, 



216, Forholdet hos t'iigle og Kroen. 

 'l .\l. Schnitze, Archiv f. mikr. Anat. ISGG, ?, p. 178. 

 ') H. Müller, Zeits. f. wiss. Zool. 1857, 8, p. 104, Anni., Tab. 1, Fig. 3, d. Pag 8 nævnes kun 



Varikositeter paa Stavtraade. 

 'J \V. Krause, membrana fenestrata 1868, p. 17. 



25* 



