20G 166 



Pigmentceller som en Mosaik af sexkantede, noget forlængede Celler, i livis Midte der 

 sædvanligt er en lys Plet, hvori Kjernen synes at ligge. Cellerne ere større i Peripherien, 

 og de orangegule Oliekuglers Antal tiltager, hvilket jeg ikke har iagttaget. I Profil vise 

 Cellerne sig ikke som el Tavleepilhelium, men som tydelige Cylindre, bestaaende af en 

 øverste (skal være udvendig) farveløs Del og en nederste pigmenteret. Størrelsesforholdet 

 af 1 : 3 er urigtigt; heller ikke ligger Kjernen paa Grændsen mellem begge, eller Olie- 

 draaben oftest kun i den ufarvede Del. Han har vel seet den pigmenterede Del stribet 

 efter Længden, men maa have forvexlet Cellernes indadvendende Ende med den 

 udadvendende, fordi lian om deres Basis bemærker, al den har en uregelmæssig 

 Karakter og er ligesom afbidt; thi delle gjælder netop om Cellernes indadvendende 

 Ende. Denne efter ham basale Ende viser to forskjellige Forhold: enten findes der 

 en Dusk af fine Haar, 30 — iO i Antal med Pigmentkornenes Længdeaxe efter Traadenes 

 Forløb, eller Cellens Basis tilspidses og gaaer over i en hindel Ildbredning, der lukker 

 sig. Denne Rørform er de af mig beskrevne Flige, som lægge sig mod hverandre, 

 hvilket dog er mindre tydeligt hos Frøen end hos Gjedden. At undersøge Cellernes For- 

 hold til Stavene i Overosmiumsyre er ikke heldigt, fordi Cellens ufarvede Del forsvinder, 

 hvilket ikke er Tilfældet ved den af mig anvendte Chronisyrc. Morano regner, at der hører 

 12 — 15 Slave til en Celle; men til nogle Celler høre kun 5 eller 3 Slave efter Cellens 

 Brede, ja til nogle Celler, især i Centrum af Nethinden, hører der kun een Stav til en 

 Celle; her har han aabenbarl kun haft Brudstykker af en Celle for sig. I Peripherien fandt 

 han de store Pigmentceller med 15 eller flere Stave, i Pars ciliaris blive Cellerne meget 

 smaa. Han siger fremdeles, at der strækker sig Pigmentsnore til Enden af Stavens ind- 

 vendige Afdeling, altsaa til Membrana limitans externa, men hans Fig. 14, 10, 17 og 18, 

 der skulle tjene til al vise delte, kan man rigtignok tyde paa en helt anden Maade. Hans 

 Fig. 13 er ikke tydelig, fordi man seer to smaa, langagtigt ovale Legemer, hvorfra der 

 gaaer Pigmentsnore ned paa begge Sider af en Slav; i andre Tilfælde saae han Pigment- 

 snore naae ind mellem Tappens indvendige Afdeling og de omgivende Stave. Ogsaa 

 Merkel") siger, at Pigmentforlængelserne naae til Membrana limilans externa, hvilket ikke 

 er Tilfældet; hos Triton og ligeledes oftest hos Salamandra maculata fandt Morano heller 

 ikke den indvendige Afdeling pigmenteret, hvilket Merkel allerede har bemærket. Pigmen- 

 tets Forhold til Tapperne hos Frøen er hverken bleven Morano eller mig klart. 



Hos Fugle har Müller-) skildret Pigmentcellerne, fortrinsvis dog deres og Skedernes 

 Udseende i forandret Tilstand, saaledes som de ogsaa ere fremstillede af tidligere Forfattere, 

 der ikke have erkjendt deres rette Væsen. Müller bemærker rigtigt, at Pigmentet aldrig 



•) F. Merkel, Archiv f. Anat. u. Phys. 1870, p. 643. 

 ») H. Müller, Zeits. f. wiss. Zool. 1857, 8, p. 39. 



