210 170 



Bestemmelsen af Maculas eller Foveas Græudse, fordi jeg har triiflel isolerede Stave 

 nær Fovea. 



Disse Afvexlinger, livorlil endnu kan regnes de enkelte Lags forskjellige Tykkelse, 

 kunne vel betragtes som individuelle og maaskee beroe paa Alder og Kjøn, men staae 

 rimeligvis tillige i Forbindelse med Udviklingen, idet Øienspalten er bleven lukket paa et 

 forskjelligt Udviklingstrin. Derom kan der nemlig neppe være nogen Tvi\l, at Macula og 

 Fovea, saaledes som jeg gjenneni Forholdet ved Coloboma oeuli har sogt at bevise, ere 

 Levninger af den foetale Oicnspalte, og Hensen') staacr sikkert ene med sin Paasland om, 

 at Øienspalten er diametralt modsat Fovea, og al den hos Mennesket lukker sig fuldstændigt, 

 førend Fovea dannes. Reniak-) omtaler en Spalte i et sundt exstirperet Øie, som det 

 syntes i Meridianen af den embryonale Øienspalte. Ligeledes har Muller^), som sætler den 

 lyse Skive, der ved Purkinjes Forsøg med Øiets Aarefigur viser sig i Egnen af Øien- 

 axen, i Forbindelse med Tilstedeværelsen af en Fovea coeca, med Bestemthed over- 

 beviist sig om, at der paa det paagjældende Sted endog hos det levende .Menneske 

 kan findes en lille Spalte i Nethinden. Selv om dette, som Müller siger, kun und- 

 tagelsesvis er Tilfældet, er det dog vist, at Fovea coeca i den Udstrækning, hvori jeg 

 tager den, er det mest defekte Sted i hele Nethinden, fordi N. opticus. Stratum granu- 

 losum og for en Del maaskee Membrana intermedia aldeles mangle, ikke at tale om, at 

 Hjernecellernes Lag ere meget tyndere i Midten af Fovea end længere udad. Da saaledes 

 netop de vigtigste nervøse Elementer ere mangelfulde, synes det ikke at være nogen uberettiget 

 Slutning, naar jeg for mere end 20 Aar siden udtalede, at «Macula^) aldeles Intel har at 

 gjøre med en tydelig Lysfornemmelse», og al Sædet for del tydeligste Syn derfor heller 

 ikke, saaledes som Müller') og Andre antage, findes i Nærheden af Oienaxen; Fovea skal 

 desuden efter Helmholtz ligge lidt udenfor og sædvanligt lidt nedenfor den bageste Ende af 

 Øienaxen. Er denne Slutning rigtig, er del uden Betydning, at de tyndeste Tapper netop 

 findes paa Foveas Udside. Schnitze'') gaaer her endnu videre og mener, al med Hensyn 

 til Finheden i Perceptionen kommer ikke blot Taplegemernes Tyndhed, men ogsaa de fine 

 Tapspidser i Betragtning. Han vurderer Spidserne til 0,()005°"", Legemerne til 0,003°"". Hvis 

 disse Forhold skulde have nogen Betydning for Synet, kunde man med Ret undre sig over, 

 at Stave ikke ere mere udbredte i Fovea, da de jo dog ere endnu tyndere end Tappernes 



') V. Hensen, Archiv f. niikr. Anal. IS6S, i, p, 330. 



') R. Remak, allg. med. Centralz. 4. Januar 185i, p. 1. 



•') II. Müller, W'ûrizb. Verli. 1855, 5, p. 423. 



') A. Hannover, Uibl. f. Læger 1853, 2, p. 36!; forelublgl maa her kun tænkes paa Fovea, hvilkel 

 ogsaa freragaacr af Sammenhænget. Cfr. A Kolliker, mikr. Anat. I85i, 2, 2, p. 702. Det maa 

 beioe jaa en Lapsus calami, naar Blessig (de retinæ textura 1805, p. 40) siger, at jeg nægter Plica 

 centralis og — Fovea. 



») H. Millier, Zelts, f. wiss. Zool. 1857, 8, p. 85. 



•) M. Schultze, Archiv f. mikr. Anat. 1866, 2, p. 233, 257. 



