173 213 



Mænjjde Traade, end der kunde skee ved den væsenligt radiaire Udstraaling fra Seenervens 

 Indtrædelsessted. Han antager fremdeles, at der ikke gaaer Traade henover Macula, som 

 ere bestemte for andre Dele af Nethinden, men at overhovedet alle Traade, der naae 

 Macula, tabe sig eller ende i den. Denne Anskuelse er allerede opstillet afKölliker'), som 

 antog, at der i Macula ikke fandtes et sammenhængende Lag af Hjernetraade eller aldeles 

 overfladiske Traade; dog synes enkelte Traade ikke at mangle. Herimod har jeg allerede 

 tidhgere udtalet mig-), men KüUiker vedblevet at paastaae, at der, vel at mærke, i hele 

 Macula paa Overfladen kun findes Hjerneceller. At han mener hele Macula, fremgaaer 

 ogsaa deraf, at han til Fastsættelse af dens Grændser anseer Mangelen af Stave og af et 

 Lag Hjernetraade for vigtigere end den gule Farve , hvilken sidste i et Tilfælde endog var 

 omtrent 0,0l"' mindre end Omfanget af det Sted, hvor Stave og Hjernetraade manglede. 

 Hertil maa bemærkes, at det vel er rigtigt, at der ikke gaaer Hjernetraade henover Maculas 

 horizontale iMidtlinie; men de øvrige Traade gaae oventil og nedentil i en stedse stærkere 

 Bue omkring Fovea coeca og fortsætte hinsides Fovea deres oprindelige radiaire Forlob, 

 uden at Foveas nærmeste Peripherie erholder en større Mængde Traade; thi Traadlaget 

 mangler i selve Fovea coeca, er i dens Peripherie meget tyndt og bliver forst efterhaanden 

 tykkere oventil og nedentil. At Traadlaget aftager heniniod Fovea coeca, beroer derfor 

 ikke, som Muller mener, derpaa, at Traadene ende der, men simpelthen paa deres Forlob; 

 dog m£fa man erindre, at Traadenes Mængde er større indenfor Fovea end udenfor (cfr. p. 119). 

 Uden al Tvivl er Müller bleven forledet til sin Antagelse derved, at han vilde bringe et 

 saa stort Antal Traade som muligt i Forbindelse med Hjernecellerne for saaledes med 

 større l^ethed at kunne forlægge det skarpeste Syn til Foveas Omkreds. Heller ikke kan 

 jeg være enig med ham, naar han mener, at Iljernetraadene ikke blot forlobe paa Over- 

 fladen, men ogsaa sænke sig ned og ind mellem Hjernecellerne; thi de forløbe i Bundter, 

 som man kan see skarpt sondrede fra hverandre og fra Hjernecellerne ved de Bindevævs- 

 skeder, der udgjøre Radialtraadene. 



Uenigheden blandt Iagttagerne om dette Punkt er meget stor. Saaledes nægter 

 Blessig''') vel Hjernetraadencs Lag i hele Macula, men trocr, at der dog maaskee findes et 

 enkelt Lag Traade. Henle^) antog ligeledes, at Iljernetraadene ved Randen af Fovea coeca 

 gik i Dybden for al forene sig med Traadlaget i Stratum granulatum externum, men har 

 senere erkjendt, at slige Billeder kun opstaac ved Lagenes Forskydning. Han anseer det 



') A. KöllUer, mikr. Anat. 185i, 2, 2, p. G??, 6S9, 702. L'expansion du nerf opUque csl intenompue 

 à la place de la macula lutea de manière qu'il n'existe en cet endroit pas la moimlie trace d'une 

 couche de fibres nerveuses; Comptes rendus, 26 Sept. IS.^3. 



■') A. Hannover, Bibi. f. Læger 1S53, 2, p. 303. 



') R. Blessig, de rctinæ tt-xtura 1S5.5, p. 44. 



*) J. H c nie, Eingeweidclelire 1806, p. G6S, Fig. .^13. 



Vidtnsk. Sdsk Skr , 5 Barkkc nalnrviJcusli. og ninlhcm. Afil. XI. 2. - ' 



