284 



10 



proportional med g^'^; det samme har Jamin fundet, han har dog ikke udstrakt sine 

 Forsøg saa vidt som jeg og har derfor ikke seet at denne Lov ihvertfald kun gjælder for 

 Punkter for hvilke æ er større end en Meter. 



11. Hovedaarsagen til at Magnetismen ikke aftager efter nogen simpel Lov ligger 

 naturligviis først i at der ingen Magnetiseringsconstant findes, eller som man siger, at 

 Jernet kan blive mættet med Magnetisme. Men tillige er der her et andet Punkt at lægge 

 Mærke til, og dette er den saakaldte rémanente Magnetisme ; den Del af Magnetismen, som 

 bliver tilbage, efter at den magnetiserende Kraft har hørt op at virke. At det er muligt 

 at der kan blive saadan Magnetisme tilbage , kan ikke forklares af den almindelige Theori 

 for Magnetismen og det hjælper ikke i den Henseende at lade Magnetiseringsconstanten af- 

 hænge af Momentets Størrelse. Det er en bekjendt Sag at korte Jernstænger tabe næsten 

 al deres Magnetisme, naar den magnetiserende Kraft ophører at virke; derimod bevares den 

 længe i ringförmige Electromagneter, som det f. Ex. sees af at en Electromagnets Anker 

 kan bære en betydelig Vægt efter at den magnetiserende Strøm har hørt op at virke. Disse 

 Forhold undersøgte jeg nærmere paa følgende Maade: Den Traadrulle, der benyttedes som 

 Magnetiseringsrulle, havde to Traade om sig, en mindre og en ydre. Gjennem den ydre 

 Traad lededes den magnetiserende Strøm; den indre, hvori der ved Strømmen og den i 

 Jernet fremkomne Magnetisme induceredes en Strøm, stod i Forbindelse med den bevæge- 

 lige Rulle i Dynamometret. Den af Magnetiseringsstrømmen frembragte Inductionsstrøm 

 var saa svag at den neppe kunde iagttages paa Dynamometret, Inductionsstrømmen kunde 

 derfor betragtes som et Maal for det magnetiske Moment. Denne Rulle anbragtes nu paa 

 Midten af 4 forskjællige Jernstænger, hvis Længder vare 6000""", 1255, 627 og 163'»"', 

 Diametren 19'""". I det den magnetiserende Strøm aabnedes, gjorde Dynamometret et Ud- 

 slag A, som tjente til Maal for den opstaaende Magnetisme; i det den afbrydes og sluttes 

 i modsat Retning, fik man et nyt Udslag B. Dette hidrører fra den Deel af Magnetismen, 

 som var bleven tilbage, og desuden fra den nye Magnetisering, som Stangen modtager, 

 der igjen er den samme som den Stangen vilde have faaet, hvis den iforveien var magne- 

 tisk. .4 -|- -ß er da et Udtryk for det Dobbelte af Stangens Moment, naar den er under- 

 kastet den magnetiserende Krafts Virkning. B -^ A er et Maal for det Dobbelte af den 



rémanente Magnetisme. 



Tab. V. 



Strømstyrke = 42°. 



