I. 



I 



de «iclilhyologiske Bidrag til den grønlandsiie Fauna» af Prof. J. Reinhardt (sen.), som 

 ere trykte i 7de Del af det kongelige danske Videnskabernes Selskabs Skrifters fjerde Række, 

 og som udkom i Aaret 1837, meddelte denne Zoolog, i Slutningen af de «oplysende An- 

 mærkninger», hvormed han ledsagede sin «nye systematiske Fortegnelse over de grønlandske 

 Fiskearter», nogle Oplysninger om «en i flere Henseender mærkværdig Fiskeart», hvoraf det 

 kongelige naturhistoriske Museum nogle Aar tidligere havde faaet et Individ nedsendt fra 

 Kaptajnlieutenant C. Holbøll. Det var «fundet og opkastet paa Stranden ved Godthaab 

 efter en meget svær Storm; Ravne og Maager havde allerede opædt den største Del af 

 Rugfladen fra Gadboret til Haleflnnen og udhakket flere Stykker af Hovedet, hvis Ben vare 

 stærkt forknuste. Af Gjæller, Sandseorganer var intet, og af Indvoldene kun Stumper til- 

 bage. Det blev nedlagt i Saltlage og kom til Museet i en halv flydende Tilstand». Det 

 var derfor «ikke muligt at- bestemme med Nøjagtighed dens systematiske Plads eller at 

 give en tilfredsstillende Beskrivelse af den». Imidlertid gjorde Reinhardt dog Rede for, 

 hvad der kunde erkjendes af Fiskens ydre og indre Bygning , men skjønl under denne 

 Redegjørelse Sammenligninger med andre Fiske som Cydopieiiis , Orthagoriscus og navnlig 

 Lophius og Antennaims oftere vende tilbage, ender han dog med kun at udtale som dens 

 Resultat, at den omhandlede gaadefulde Fisk, der benævnes Himantolophus gronlandicus, 

 «danner en mærkværdig Overgangsform , der forbinder flere fra hinanden staaende Slægts- 

 former med hinanden». 



Denne Tilbageholdenhed overfor Spørgsmaalet om denne mærkelige Fisks Frændskab 

 og deraf følgende Plads i det naturlige System, var vistnok fuldt berettiget for 40 Aar siden; 

 men efter at man senere ved Professor Krøyers Beskrivelse og Afbildning') af en meget 

 ansehg, barbuget (bugflnneløs) Tudsefisk fra Grønlandshavet, som fik Navnet Ceratias Hol- 

 belli, havde gjort Bekjendtskab med en Form, der øjensynlig frembød flere Berørings- 

 punkter med Himantolophen end nogen tidhgere kjendt Lophioid, — og end mindre efter at 



•i Naturhistorisk Tidsskrift, 2dcn Række, Isle Bind, S. 6.39—48 (1845); Voyages en Scandinavie, en 

 Laponie ele Zoologie. Poissons. PI. IX. 



39* 



