7 313 



men mere sammentrykt foroven, hvor den gaar jævnt over i en noget bredere og temmelig 

 flad Endedel eller Skive. Opfattes den hele Dannelse som køUeformig, vil denne Del svare 

 til Køllehovedet; den bærer igjen paa sin Enderand og langs med sine Siderande forskjellige 

 Qngerlignende og vimpelagtige Forlængelser (Tab. II fig. 3). Paa dens allernederste Del, hvor den 

 beklædende Hud dækker Ledforbindelsen med Straalebæreren og gaar over i Pandehuden, er 

 Huden glat og blød; men ellers er den tæt besat med smaa runde kegledannede Knuder eller 

 Skæl af lidt forskjellig Størrelse, med en fremspringende Knap eller but kegleformig Spids 

 paa Midten — Dannelser ganske af samme Art som de, der bedække Huden hos Ceratias og 

 væsentlig af samme Art som de, der i det følgende beskrives fra andre Dele af Legemet 

 hos selve Himantolophus, men mange Gange mindre end disse — , og denne Beklædning 

 fortsætter sig over paa Køllehovedet lige til dettes øvre Enderand, hvor den nøgne, hvide 

 eller blaalige Hud begynder, ja den fortsætter sig endog ud paa alle «Vimplerne» indtil 

 noget over deres Midte, der begynder den at tabe sig. Den hele «Pandedusk» har den 

 samme sorte Farve, som Fisken har saa at sige overalt; undtages maa dog, foruden den 

 ovenfor omtalte, dels hvide, dels blaalige bløde Hud, der beklæder Køllehovedets Endeflade, de 

 fra denne udgaaende fingerdannede Terminalorganer og Vimplernes kridhvide — i frisk- Tilstand, 

 efter Indsenderens Angivelse sølvglinsende*) — Spidser. De omtalte Terminalorganer ere to lidt 

 skjævt for hinanden siddende, ikke meget lange, bløde, fladtrinde, Qngerformige Hudforlæn- 

 gelser eller Horn, hver delte i tre eller fire butte Flige eller korte Fingre; deres sorte Farve 

 gaar med en blaalig Mellemtone over i den hvide, paa Køllehovedets skraat afskaarne Ende- 

 flade eller Enderand; hver af FUgene har en hvid Plet. Paa den hvidblaalige Hud, der, 

 som sagt, forbinder disse «Horn» med det sorte Køllehoved, findes der endnu paa hver 

 Side to, altsaa i alt fire Vorter, der ere udstyrede hver med en Gruppe af smaa Skæl; under 

 dem er Huden gjærne noget mørkere. Ogsaa paa selve de i øvrigt bløde Terminalorganer 

 er der hist og her enkelte smaa Skæl. Af hvad jeg har betegnet som Vimpler, er der i alt 

 8: øverst fortil en todelt, bagtil lige overfor en to Gange tvedelt eller flrdelt og i hver af 

 Siderækkerne, øverst en firdelt, derefter en todelt og nederst en lille udelt, den korteste i 

 Rækken; men den venstre Række af disse Tentakler sidder tillige noget bagtil, den højre 

 noget fortil, som om den forreste Vimpel paa en Maade hørte med til den højre, den bageste 

 til den venstre Række. Den hele Dannelse er altsaa ikke udviklet strængt symmetrisk; dog 

 er det tænkeligt, at dens tilsyneladende Skjævhed til Dels kunde skyldes den Omstændighed, 

 at den hele Dusk under Forsendelsen havde lidt et Tryk af Fiskens ikke ubetydelige Vægt. 



Denne Spidsernes særegne Beskaffenhed leder Tanken hen paa en mulig særlig Funktion, f. Ex. Fos- 

 foresens. Jeg bemærker dette, for at det mulig ved forefaldende Lejlighed kan blive Gjensland for 

 Iagttagelse, men er senere kommen i Tanke om, at R.v. \Vi Ilemoês-Suhm i sine .Briefe von der 

 Challenger-Expedition, VI. (Zeitschr. f. wissenschaftl. Zool.) p. LXXXI, antyder Tilsledeværelsen af ly- 

 sende Redskaber «auf der Spitze der Kopfbartel gewisser Tiefsee-Lophioiden.' 



