17 323 



af 100 Favne, oy del sainmi! kiiiKh^ muget godt va;i'c Tilladdet med Albecoren. Al jeg 

 imidlertid maa blive Svaret skyldig paa del Spørgsmaal, hvorfor vi da endnu ikke have faaet 

 slige Unger af IJimantolopIms, Ceraiias eller Oneirodes fra Grønland , det skal jeg villig er- 

 kjende; men jeg kan ikke lillægge en mulig Indvending af denne Arl nogen videre betyd- 

 ning*). Fremdeles maa jeg bemærke, at del mere og mere viser sig, at Dybhavsfiskene 

 hgesom de egentlige pelagiske Fiske kunne have en meget stor geografisk Udbredning — 

 den middelbavske Macrurus tracliyrynchus er jo fundet ved Grønland, Plagyodus {Alepisaurus) 

 fero.v ved Madera og Island, Malacocqthalus lævis ved Madera, Bohuslæ,n og Skagen, Chaunax 

 pictns, for at tage et mere nærliggende Exempel, ved Madera og ved Fidji-Oerne — og endelig, 

 at de klimatologiske Forhold paa de store Havdybder jo ere lidet forskjellige hele Jorden 

 over, fordi Solvarmen, end ikke under Troperne, kan komme til al øve nogen umiddelbar 

 Indflydelse paa dem. Det er derfor ingen Umulighed, at vor arktiske Ilinumtolophus Reht- 

 hardli kan leve ogsaa i det tropiske Havbæltes store Dybder, og at dens Unger i delle 

 Bælte for en kort Tid færdes i en lysere og varmere Verden end den, som senere bliver 

 deres Hjem; om denne midlertidige Tilværelse i øvrigt er sikrere, mindre anfægtet af Farer, 

 derom kan det, efter hvad der alt foreligger, være tilladt at tvivle. Hvad der har bestyrket 

 mig i denne (om end til en vis Grad kun foreløbige og hypothetiske) Henførelse af de be- 

 skrevne unge pelagiske Lophioider til den arktiske Art, er en dermed aldeles analog Erfaring, 

 hentet fra en anden Fiskeslægt; i Maven af den samme Albecore, hvori den større af hine 

 formentlige HimatitolopIiiis-lJngeT laa, fandtes der, foruden Unger af en Bi'ama-Arl, en lille 

 Fiskeunge , som jeg allerede for længere Tid siden, inden jeg endnu var kommen ind paa 

 nærværende Undersøgelse, havde erkjendt for al tilhore Slægten Fterycombus, hvis eneste 

 Art kun kjendes fra de større Dybder paa den modsatte (norske) Side af Ishavet — til 

 hvilken Art (P.hrama) der efter min Mening heller ikke er noget til Hinder for at henføre 

 den omhandlede pelagiske Fiske-Unge-). Vedet ret mærkeligt Træf husede altsaa den samme 



') Jeg skal ved en anden Lejlighed godtgjere, al Porthmeus argenteus er Ungen — ikke af en Chori- 

 nemus, som man har trot, men — af Lichia amia L.; og dog er -P. argenieus" aldrig, saa vidt 

 vides, bleven opført blandt Middelhavets Fiske. 



^) Foruden de to formentlige Unger af Himantolophus Eeinhardti har Museet i Aarenes Lob ved sine 

 pelagiske Indsamlinger faaet 5 mindre Individer (5 — Sm«) af barbugede Lophioider med næsten kugle- 

 rund Krop og et med Eimantolophus-Vng^xuK saa stemmende Fysionomi, at jeg forelebig har henført 

 dem til den samme Slægt; nogle af dem ere uden alt Spor til Pandestraale, hos andre er den der- 

 imod tydelig tilstede, paa lignende Maade som hos den større Unge af H. Remhardtiit). Hvis disse 

 meget spæde Unger nu ogsaa vare at henføre til denne samme Art, som endnu yngre Udviklingstrio 

 af denne, hvad jeg forst troede, vilde det være noget paafaldende, at nogle af dem allerede havde 

 Pandestraalen udviklet, medens det igmm lange Individ af H. Reinhardli\^) endnu ikke viser Spor 

 til den. Da der ogsaa synes at være andre Forskjclligheder — f. Ex. større Brystfinner, et noget 

 andet Straaletal (D: 6, A: 6, C: 10), tror jeg, at man i disse .5 spæde Unger maa se Repræsentanter 

 for en anden, mindre, men i øvrigt ukjendt abyssal og apod Lophioid , maaske en tredje Art af 

 Bimantolophus , maaske af en nærstaaende Slægt. De ere fangne i Slæbenet paa forskjellige Steder 



Videosk Selsk. Skr , 5. Række, naturvidensk. og math- Afd. \1 o. 1 ' 



