19 • 325 



Halieutichthys reticulatus Poey og Dibranchus atlanticus Pet.'), der blev opdaget i en Dybde af 

 360 Favne paa 10° 12,9 N. Br. og 17°25,5 V.L., og andre synes at repræsentere særegne 

 Dybvands-Typer {Lophius, Chmma.v), kan Oneirodes - Ceratias Gruppen vel nærmest siges at 

 repræsentere Antennarierne i Dybet. Nu, da der foreligger en positiv Angivelse for, at de 

 littorale Anteiinarius- Arier bruge deres Pandestraaler til Fiskefangst-), vil man vel heller ikke 

 længere finde den Antagelse for dristig, at de tilsvarende Dannelser hos Oneirodes, Ceratias, 

 Melanocetus og Hiniantolophus finde den samme Anvendelse, og at deres forskjellige Uddan- 

 nelse hos denne Række af Slægter svarer til lige saa mange Tillempninger af Fiskemethoden. 

 I øvrigt er det ikke min Mening, at Cem^t'as- Gruppen skulde indordnes i Antennariernes; 

 jeg tror tværtimod, at man giver vor nuværende Kundskab om V&miWen Halibatrachi å&l me.&\. 

 adækvate Udtryk ved at dele den i 5 Grupper: \) Maltheidæ [Maliliea, Halieutæa, Halieidicliihjs, 

 Dibranchus); 2) Lopkioidæ {Lophius, Lophiopsis {!)) ; 3) Chaunacidæ (Chaunax); 4) Aidenna- 

 riidæ (Antennarius , Pierophryne , Saccarius og Brachionichthys) og 5) Ceratiadæ (Ceratias, 

 Himantolophus, Oneirodes, Melanocetus)^). Slægten Chanuaw synes at passe lige daarligt, 



') Monatsber Akad. Wiss. Berlin. 1875 p. 736—42 c. tab Jeg antager, at ogsaa den længe kjendte 

 Ealieulæa atellata Vahl saa vel som den endnu kun ufuldstændigt kjendte Ealieutichthys reticulatus 

 Poey (Gill, Proc. Ae. Phil. 1863, p. 90) fra Cuba, ligeledes ere Dybvandsfiske. 



^) Whitmee, On the habits of the fishes of the genus Antennarius. Pioc. Zool. Soc. 1875 p. 545. 

 >ln that attitude it angled [udhævet af Forf.] with the ciliated anterior dorsal for some of the small 

 fish in the aquarium«. (A. niultiocellatus). 



=) Gills Opstilling af Tudsefiskene (1863): ßlcekers Opstilling (1865): 



1. Maltheoîdœ: I. Lophioîdei: Lophius. 



1. Maltheinœ: Malthe. II. Maltheoidei: Malthe, Salieutea, 



2. Halieutœince: Halieutæa, Halieutichthys. HI. Ghironectoîdei. 



11. Lophioidœ: Lophius. A. Chironecteif ormes : 



III. Antennarioidœ: 1. Antennarii: Antennarius, Saccarius, Bra- 



a. Chaunacinœ: Chaunax. chionichthys. 



b. 1. Antennariinœ : Pterophryne, Antenna- 2. Chaunaces: Chaunax. 



rius, Histiophryne, Saccarius. B. Ceratiœf ormes : Ceratias. 



2. Brachionichthyinœ : Brachionichthys. . Appendix: Himantolophif ormes : Himantolophus. 



IV. Ceratioidœ: Ceratias. 



Sin i 1861 opstillede Underfamilie: 'Himantolophinœ« omtaler Gill ikke i denne to Aar yngre 



Afhandling (Proc, Ae. Phil. 1863 p. 88— 92), ejheller nævner han Slægten Himantolophus. At der i 



Virkeligheden slet ikke er nogen Grund til at stille denne Slægt i en anden Underfamilie end Cera- 



. tias, vil, efter hvad ovenfor er udviklet om dens Forhold til denne Slægt og de to andre Naboslægter, 



ikke trænge til nogen nærmere Begrundelse. 



Af de to Slægter, som Gill udskiller af Slægten Antennarius, saaledes som denne endnu be- 

 grænses af Günther og Bleeker, er der maaske ikke fuld Grund til at beholde Histiophryne, 

 hvis den kun ved Straaletallet (D: 15, A: 8) er forskjellig fra Pterophryne (D: 12, A: 7). Derimod 

 tror jeg, at der er god Grund til at holde denne Drivtangens nøgne Tudsefisk med de længere Bug- 

 finner, Pt. kevigata[Cn\.) [marmorataC\x\.),— fra hviken Pt. harhatula (ï.\là. Soul.) Og lioderma (Blkr.) 

 maaske ikke ere artsforskjellige? — generisk ude fra de ru Antennarier (s. str.) med de korte Bug- 

 finner. Bestemte Overgange mellem disse to Typer ere mig i al Fald ikke bekjendte. Til de anferte 

 Forskjelligheder vil man maaske endnu kunne føje den næsten lodrette Mund hos Antennarierne, 



41* 



