21 327 



øvrige Skeletdele ere derimod temmelig fuldstændigt repræsenterede i begge Skeletter, og 

 skjønt det kunde forudses at ville blive et mindre let og temmelig langvarigt Arbejde al 

 rekonstruere i det mindste de vigtigste Partier af C^m^tas-Skelettet ved atter at samle de 

 splittede Knogler og sammenstille dem i deres oprindelige Sammenhæng, har jeg dog trot 

 ikke at burde unddrage mig derfor eller for at meddele den deraf fremgaaede Redegjørelse. 

 Det viser sig nemlig, at Benbygningen hos Ceratias (der formodentlig kan tjene som Typus 

 for den hele Gruppe af Ishavs- eller Dybhavs-Tudsefiske, hvortil den hører), er ikke saa 

 lidet forskjellig fra den hos Bredflaben (Lophiits), som vel ellers snarest vilde gjælde for at 

 kunne repræsentere det karakteristiske for Familien, paa Grund af sin relative Hyppighed i 

 Forbindelse med sin Størrelse. Det maatte derfor ansees for ønskeligt, at Benbygningen 

 hos Ceratias kunde blive oplyst i det mindste i sine Hovedtræk, saa at disse kunde 

 være tilgængelige til Sammenligning med beslægtede Former, som maatte blive opdagede. 

 Det følger af sig selv, at denne Rekonstruktion ikke kan blive saa aldeles fuldstændig eller 

 paalidelig i alle Enkeltheder, som en Beskrivelse vilde kunne være, der udkastedes efter 

 et Skelet med alle Dele i deres oprindelige og naturlige Sammenhæng. Det er allerede 

 i og for sig misligt nok at samle de splittede Skeletdele af en Fisk, hvis Benbygning man 

 ikke kjender iforvejen, saaledes, at man kan være sikker paa ikke at have begaaet nogen 

 væsentlig Fejl; men selv om denne Vanskelighed i andre lignende Tilfælde kunde være helt 

 overvunden, forøges den her ved den ejendommelige, overmaade løse og svampede Bygning, 

 der udmærker Knoglerne af denne Slægt (og formodentlig alle Ceratiader), og som underliden 

 kan efterlade nogen Uvished, om denne og hib Knogle virkelig have slaaet i det antagne Forhold 

 til hinanden, eller ikke. I visse Tvivls-Tilfælde har jeg kunnet bøde paa disse Vanskelig- 

 heder ved at underkaste enkelte Knoglepartier af Artens Original-Exemplar en (selvfølgelig 

 meget lempeHg) Dissektion. Paa den anden Side skal det ikke nægtes, at det vilde være 

 vanskeligt at faa de enkelte Skeletdele bedre præparerede end ved den her ufrivilligt an- 

 vendte naturlige Maceration. De Fejl, som ville være at berigtige, naar der en Gang 

 foreligger et fuldstændigt Exemplar til Undersøgelse, ville derfor forhaabentlig ikke være af 

 særdeles stor Betydning. Som et yderligere Bidrag til Kundskab om denne mærkelige Fiske- 

 form, til hvis Karakteristik jeg allerede tidligere') har givet nogle suplerende og berigtigende 

 Bidrag, haaber jeg at de nedenstaaende Bemærkninger skulle findes her at være paa deres 

 Plads. Jeg vil begynde med en Beskrivelse af H vir vels totten. 



Hvirvlernes Antal er 20, af hvilke, som det senere nærmere skal paavises, de elleve 

 første ere Krophvirvler, de ni sidste at regne for Halehvirvler"). Af den førstnævnte 



') Lejlighedsvis I min anforle Afhandling om Oneirodes, S 63 — 65. 



') I AiUennarlus-CiTupiæn angives llvirvellailet Ul IS (9-(-9) hos Fterophryne kevigata, 22 (12-|-I0) 

 hos Briichionichthys hirsulus; Maltliea vesperiilio siges at liavc 19, Halletdæa siellata 17 (7-)- 10), 

 Dibranchus ailanticus tS (6 -f- 12). Ilos Lophius setigeriis finder jeg kun 18 (der angives 19), af hvilke 



