29 335 



Underkjævcn — og lægger sig bagtil med sin bruskede Rand tæt op til Forsiden at' Symplec- 

 ticum (3), hvis nedre Del, der ender med en lille Brusk, er indkilet i et stort spidst Indsnit 

 i Ledbenet (7). Forgjællelaagsbenet (5) er en lang buet Knogle, hvis Krumning følger 

 Bagranden af Symplectkum (3), og hvis nedre Del er indfalset i Ledbenets opstigende Apo- 

 fyse paa samme Maade som dets øvre Ende er det i Hyomandibulare (1). 



[ Tungebensbuen, hvis øverste Element (4) allerede er nævnt, fortsættes dette af en 

 tresidet, noget sammentrykt Knogle [Epihijale, 8) og denne af en tredje Knogle (Ceratohijale) 

 (9), saa lang som begge de foregaaende tilsammen, meget bredere og stærkt sammen- 

 trykt; paa dens øvre Halvdel er der bagtil ligesom en Udvæxt, begrænsende en Udhuling 

 paa Knoglens udvendige Side ; i denne ere fæstede de 4 øverste (og udvendige) af de krum- 

 buede, ret kraftige, mod Spidsen afsmalnende Gjællehudslraaler (-Branc/wWe^aZia); af de 

 to andre, der have deres Plads paa det nedre Afsnit af Ceratohyale og ere hæftede til 

 dettes indre Side, er den underste paafaldende svagere og tyndere end alle de andre, 

 næsten rudimentær. De kraftige Tungebensbuer afsluttes fortil og mod Midtlinien, hvor 

 de nærme sig til hinanden, paa hver Side af to kun svagt forbenede Basihjalia (Hypo- 

 hyalia, 10, II), der ligesom omfatte de brede Ender af Ceratohyaliu (9). 1 denne Sammen- 

 hæng kan endnu nævnes Intcroperculare (12), en lang, smal, stavformig Knogle, hvis øvre 

 Ende ved Baand er forbunden med Forbindelsesstedet mellem Styloliyale og Epihyale, dets 

 nedre paa lignende Maade med Underkjævens Angtdare (21). Stiboperculare (13) er ligeledes 

 en svag og smal, nedadtil lidt bredere Knogle, der lægger sig langs med den øvre Del af 

 Operadare, bagtil, (sluttende sig tættere til dette Ben end det er fremstillet paa Figuren) 

 og saaledes fortsætter den af denne Knogle antydede Bue, støttende Gjællelaagshuden og 

 strækkende sig frit ned mod den øvre Gjællehudstraale. 



Fra det bruskede Forbindelsesparti mellem Ledbenet (7) og «Metapterygium« (6) udgaar 

 der fortil en ret anselig Bruskstræng, hvis forreste Ende optages i hvad man kunde kalde 

 «Hovedel» paa Ganebenet (Falatinum, 14); forneden omsluttes denne Brusk af en den løst 

 omfattende Knogle (15), Ectopterygoideum [Zygomaticum Bruch, Transcersum Cuv.), der for 

 øvrigt er indfalsel mellem Ledbenets (7) forreste Flade og den bageste Del af Ganebenet 

 (14); foroven omsluttes den paa en lignende løs Maade af 16) Entopterygoideum {Mesopte- 

 rygium). Det ligesom Ganebenet tandløse 17) Overkjæveben (Mwi/Zare) er en forholdsvis 

 kraftig Knogle, bred og flad i sin frie, for Enden afskaarne Del, medens dens proximale 

 Del har udviklet et anseligt «Hoved» og en indadvendt subtriangulær Apofyse. 18) M el- 

 lem kjævebenel [Intermaxillare, Præmaxdlare) staar ikke i Længde, men vel i Styrke, til- 

 bage for Overkjævebenet; dets tandbærende Del udsender 3 Apofyser; den forreste af disse, 

 der ligger tæt op til den tilsvarende fra den modsatte Side, kan dog ikke paralleliseres med 

 den opstigende Gren af Mellemkjævebenet hos Lophms, der, som Brühl har vist (1. c.) er en 

 selvstændig Knogle. Lnderkjævens tandbærende Hovedstykke (Dentale, 19) er bagtil stærkt 



