357 



danne Næsehulens Vægge». "Ansigtets Axebrusk har oprindeligen været bøiet heelt ind 

 under Craniedelen». Medens nogle Ben dannes i Primordialbrusken efter de samme 

 Kegler som i Legemets Brusk i Almindelighed, dannes andre Ben udenom den, idet den 

 forsvinder. Om den peripheriske Bruskstrimmel mener han, al den i en tidligere Tid har strakt 

 sig høiere op, uden at han dog vil give den Paastand Medhold, at der til en vis Tid findes 

 et endog nogenlunde helt doppelt Kranium. Til de af Jacobson nævnte Ben, som forbenes i 

 Primordialbrusken, føier han rigtigt Alæ, magnæ og Størstedelen af parvæ, Conchæ infiraæ. 

 Pars petrosa, om hvis umiddelbare Sammenhæng med den øvrige Primordialbrusk han dog 

 paa tvende Steder udtaler sig tvivlende, samt Processus styloideus og Os hyoideum. Processus 

 Meckelii anseer han for Urunderkjæben og sammenligner Forholdet med Plougbenets til 

 Septum cartilagineum , samt fremsætter den Gisning, at flere andre Ben, navnlig Overkjæbe- 

 benene, Ganebenene og Vingebenene oprindeligt danne sig omkring bruskede Sideforlængelser 

 fra den fælleds Grundbrusk, og at ogsaa alle Ansigtets Ben danne sig i en fælleds Grund- 

 brusk. Eschricht staaer her endnu paa det senere forladte Standpunkt, at ethvert Ben skyldte 

 en foregaaende Bruskdannelse sin Oprindelse. 



Spöndli^) er den, som først nølere har beskrevet Kraniets Primordialbrusk og dens 

 Forbening hos forskjellige Pattedyr og Mennesket. Med Ret hævder han, at man ikke kan 

 tale om enkelte Brusk , fordi Primordialbrusken i Kraniet udgjør en Helhed , men vel om 

 Dele og Regioner i Brusken, hvis Grændser kunne bestemmes ved den senere Forbenings 

 Udstrækning; dog benytter han snart Ordet «Theil» eller «Pars», snart "Knorpel» eller 

 »Cartilago» om de enkelte Partier. Saaledes deler han Primordialbrusken i Svinets Kranium, 

 som han opstiller som Paradigma, i en basal Del, hvortil høre Pars occipitalis (Pars basi- 

 laris, condyloidea og squamosa), sphenoidea (Pars basilaris, Ala parva og magna), ethmoidea 

 (Lamina perpendicularis og Labyrinthen) og nasalis (Septum og Dorsum nasi. Processus 

 palatinus og Concha infima), og en Sidedel, hvortil høre Lamina frontalis (med et Foramen 

 spheno-frontale mellem Lamina cribrosa og Ala parva, som vi dog senere skulle vise at 

 være et Kunstprodukt), Lamina parietalis (med Fonticulus, Interstitium petroso-parietale, om 

 hvilket Reichert^) dog mener, at det beroer paa et Blodkar, og at man i de nævnte Aab- 

 ninger finder et membranøst brusket Grundlag med senere Forbening, og Foramen spheno- 

 parietale) og Pars petrosa (med Processus styloideus og mastoideus). Hos Musen er Forholdet 

 efter Spöndli som hos Svinet, idet der forekommer Parietalplader med Fontanelle, men disse 

 mangle hos Faaret og Oxen, og Hjerneskallen har ingen Bedækning ligefra Pars ethmoidea 

 til Pars occipitalis. Det forekommer mig imidlertid, at han giver Hjerneskallens Bedækning 



M H. Spöndli, über den Primordialschädel der Säugethiere und des Menschen IS4G. 

 ') K. B. Reichert, zur Kontroverse über den Primordialschädel; Müllers Archiv für Anatumie, Physio- 

 logie und wissenschaflliche Medicia 1849, Pag. 464. 



