13 361 



med Ossa frontalia og parietalia, kan man udpræparere hele Hjernekapselen i brusket Til- 

 stand, og hos Pattedyr er der nu ikke mere noget Spor af Chorda at flnde i Basis cranii. 

 Her staaer den ene Iagttagelse eller maaskee rettere Tydning af Iagttagelse mod den anden ; 

 thi Rathke, som allerede lader Chorda ende i Egnen af Sella turcica, mener, at Massen 

 omkring Chorda kun anvendes til Dannelsen af den Del af Hjerneskallen, som senere er- 

 holdt Navn af Primordialkranium. 



Brusken danner vel efter Reichert et Hele, men er af forskjellig Beskaffenhed paa 

 forskjellige Steder, dels hyalin, dels stribet og med sparsomme Brusklegemer, hvilke sidste 

 ogsaa findes i Lacunar cranii og i Randen af forbenede Partier, f. Ex. af Ossa frontalia og 

 parietalia. Hvad der her forekommer mig af Betydning, selv om Legemerne i den stribede 

 Brusk ere Brusklegemer, er Grundsubstantsens Forskjellighed, og denne Indrømmelse af Rei- 

 chert saavelsom de af Bidder forhen anførte Forskjelligheder i Kraniets membranøse og tyk- 

 kere Brusk maae tale for Antagelsen af et brusket Primordialkranium; en saa gjennemgaaende 

 og blivende histologisk Forskjel har efter min Mening større Betydning end Chordas forbi- 

 gaaende organologiske Rolle. Idet Reichert lader Massen omkring Chorda Ijene til hele 

 Hjerneskallens Dannelse, forledes han til urigtige Antagelser. Saaledes har han Uret, naar 

 han siger, at paa de Steder, hvor hyalin og membranøs Brusk støde sammen, forholde de 

 sig som et continuerligt Hele. Dette modbevises bedst ved saadanne Steder, hvor den ene 

 Substants hviler paa den anden , f. Ex. ved Forlængelsen fra Pars petrosa op paa Indsiden 

 af den senere Angulus posterior et inferior ossis parietalis og paa Os occipitale; fremdeles 

 ved Pars cribrosa ethmoidea, som i den tidligste Tid hviler paa Tectum orbitæ, ved det 

 forbenede Vomer, som kun støtter sig til Pars perpendicularis ethmoidea, endelig tyde- 

 ligst ved Ossa nasalia, som hvile paa Pars nasalis ethmoidea, der aldeles ikke bidrager til 

 disse Bens Dannelse. Reichert siger, at Lugteorganets Labyrinth, hvor den støder til An- 

 sigtets Basis, umiddelbart dækkes af et membranøst-brusket Lag, hvoraf Ansigtets Ben 

 fremgaae; men et saadant Lag har Ingen i Virkelighed efterviist, men kun theoretisk an- 

 taget, og selv om det fandtes, vilde Lagets membranøse Brusk være forskjellig fra Primor- 

 dialbruskens hyaline. Underkjæbens membranøse Brusk hviler paa Processus Meckelii 

 hyaline Brusk; men de ere adskilte fra hinanden ved stærke Bindevævsskeder og uden 

 genetisk Forbindelse indbyrdes; for Menneskets Vedkommende er hans Udtryk, at disse to 

 Dannelser ere «ohne mikroskopische Scheidegränze,» aldeles urigtig. Endelig mener Reichert, 

 at den Maade, hvorpaa Forbeningen (ogsaa histologisk) gaaer for sig, er den samme i 

 membranos og hyalin Brusk, og at der derfor heller ikke i denne Henseende er nogen 

 Grund til at opstille et særskilt Primordialkranium. Herimod maa dog indvendes, at de 

 enkelte Ben i Kraniets Primordialbrusk altid hver for sig have flere Forbeningspunkter, og 

 at de opstaae paa en Tid, da den danner en eneste sammenhængende Brusk; i den mem- 

 branøse Brusk, hvis ellers overhovedet en saadan findes forud for Forbeningen, skeer 



Vidensk. Selsk. Skr., 5. Række, naturvidensk. og math. Afd. XI. 6. 45 



