19 367 



Primordialkraniet. Hos de lavere Hvirveldyr forbenes Primordialskelettet tildels kim peri- 

 chondralt, tildels perichondralt og endochondralt; hos Pattedyr er dels det Samme Tilfældet, 

 dels er Forbeningen fortrinsvis endochondral. Sin oprindelige Mening om Berettigelsen af 

 Theorien om Kraniets Primordialbrusk fastholder han med al Bestemthed. 



Det vil af det Foregaaende sees, at jeg har stillet mig paa Köllikers Side for at 

 haandhæve Theorien om Kraniets Primordialbrusk. Hans Modstander Reichert var i sin 

 Tid fortrinsvis optraadt som Embryolog og støttede sig ogsaa i sit Modbevis især paa de 

 organologiske Forhold eller Kraniets Dannelseshistorie. Hans Bevisførelse grunder sig vel 

 fra først af paa Iagttagelser, men de ere af den Natur, at de i det mindste tilstæde en 

 forskjellig physiologisk Tydning. Det var naturligt, at han vilde opretholde Tanken om Enhed 

 i Dannelsen og nægte to forskjellige skeletdannende Systemer, og man maa tillige erindre, 

 at han allerede tidligere havde villet eftervise et nøie Slægtskab mellem Brusk, Traadbrusk 

 og Bindevævets forskjellige Former, saa at der for ham ikke kunde være noget Paafaldende 

 1, at Forbening fremgik af Væv, der af Andre antoges for forskjellige, ligesom han ogsaa 

 erklærede det for ligegyldigt for de organologiske Slutninger, hvorledes man bedømmer 

 hine Substantser histologisk. Man skulde nu troe, at KoUiker, uagtet han med stor Be- 

 stemthed holdt paa den anatomiske Forskjel mellem hine to Systemer, og som allerede 

 dengang hørte til Tidens første Histologer, skulde have benyttet Udbyttet af disse histo- 

 logiske Undersøgelser til yderligere at befæste Theorien; men dette synes paafaldende nok 

 ikke at have været Tilfældet, og jeg kan ikke undlade at anføre en Yttring af ham i hans 

 første Indlæg mod Reichert af 1850, Pag. 290: «Mag dem sein wie ihm will, so ist so viel 

 sicher, dass es vorläuflg gerathener ist das histiologische Moment nicht voranzustellen, 

 sondern bei Vergleichung verschiedener Knochen die Genese vom morphologischen Stand- 

 punkte aus zu betrachten.» Ogsaa gjorde Kölliker sig skyldig i en vis Usikkerhed, som 

 Reichert ikke var sen med at tage til Indtægt. Saaledes bemærker KoUiker 1. c. Pag. 288, 

 at det er bedre foreløbigt ikke at afgjøre det Spørgsmaal, om Ansigtets sekundære Ben, 

 der hvile paa den hyaline Primordialbrusk, opstaae af et eller flere bendannende Lag, hvilket 

 jo ligeoverfor Sagens ReaUtet er ligegyldigt, og han holder sig ligesom en Udvei aaben, 

 naar han siger, at Kraniets Belægningsben i deres Dannelse muligen ikke ere ganske uaf- 

 hængige af Primordialkraniet. 



Forholdene ere unægteligt blevne langt klarere, efterat H. Muller^ i 1858 havde 

 bekjendtgjort sine overordenligt vigtige Undersøgelser af Forbeningen og viist, at Brusken 

 ikke forbenes som saadan, men at Benmassen (Benlegemerne) opstaaer uafhængigt af 

 Brusken, hvorved, som han udtrykker sig, nhochst wahrscheinlich Abkömmlinge der 



H. Müller, über die Entwickelung der Knochensubstantz nebst Bemerkungen über den Bau rhachi- 

 tischer Knochen; Siebold und Kölliker, Zeilschrift für wissenschaftliche Zoologie 1858, 9, Pag. 223. 



