390 42 



Pars basilaris. Den lancetformige , nøie begrændsede Forbening var bleven større, 

 men naaede ikke helt ud til den forreste Rand af Foramen magnum, som derfor fortil var 

 begrændset af Brusk. Benpladen fremtraadte mindre stærkt paa den forreste (nederste) 

 Flade af Pars basilaris, medens i Regelen det Modsatte er Tilfælde; men det stærke fibrøse 

 Væv, som bedækkede denne Flade, lod sig kun med Vanskelighed fjerne. Delens Siderande 

 gik over i den Brusk, som dannede Pars petrosa, fra hvilken den nu begyndte at sondre 

 sig ved en Fordybning, idet Pars petrosa voxede i Veiret. 



Pars sphenoidea. 



Pars perpendicularis sellæ turcicæ ragede stærkt i Veiret som en brusket Kam med 

 skarp Rand. Midtveis i Sella turcica fandtes maaskee en Fordybning. I den forreste Del 

 af dens Bund havde der paa hver Side dannet sig en lille, punktförmig Benkjerne; de 

 skjultes noget af Processus clinoidei medii; paa den nederste Flade af Corpus fandtes 

 ikke nogen Forbening. Ala parva begyndte indad med to bagtil afrundede, bruskede Rødder, 

 mellem hvilke saaes Foramen opticum. Den udvendige Spids gik temmelig høit opad og udad. 

 Paa den forreste Rand af Planum hævede en lille Knude sig i Veiret i Legemets Midtlinie. 



Fra Siden af Corpus sphenoideum afgik nedentil en kort, brusket Processus aiaris, 

 paa hvilken Ala magna var heftet med et halvmaaneformigt udsnit; Forbeningen i Ala magna 

 var tiltagen udad, og den indeholdt paa Overfladen store, stærkt forgrenede Benlegemer. 

 Paa den nederste Flade af den forbenede Ala magna stod den forbenede Ala pterygoidea 

 externa frem som en forfra bagtil sammentrykket Pyramide med en lige Rand forneden og 

 udgjorde et Stykke med Ala magna. Brusken for Ala pterygoidea interna, som ragede 

 længere nedad end externa, var dækket af en tynd, oval, tilspidset Benskal af knap 2°^ 

 Længde, der stødte til en Bruskknop paa den nederste Flade af Processus aiaris; Ala 

 pterygoidea interna bar derfor sit særegne Ossifikationspunkt, uafhængigt af Ala pterygoidea 

 externa. Mellem begge Alæ fandtes en flad Fossa pterygoidea. Til den øverste Rand af 

 hin Benskal stødte umiddelbart en anden tynd, rund Benplade af samme Størrelse, fast 

 forbunden med det tætte Bindevæv, som dækkede den indvendige Flade af Roden af Ala 

 pterygoidea iiidad mod Legemets Midtlinie. Forbeningen i Ala pterygoidea interna bestod 

 under Mikroskopet af krystallinsk Kalk, som brusede ved Tilsætning af Saltsyre, hvorefter 

 de oprindelige store Bruskceller med stor rund Kjerne tydeligt bleve tilbage, til Bevis for, 

 at Ala pterygoidea interna dannes i Primordialbrusken. Derimod bestod den runde Ben- 

 plade paa dens øverste indvendige Rand af store, mørke, stærkt forgrenede Benlegemer, 

 som efter Behandling med Saltsyre efterlod store, i begge Ender tilspidsede, ovale Kjerner, 

 hvilke ogsaa vare tydelige paa Pladens Rande før Behandlingen med Saltsyre, til Bevis 

 for, at denne Benplade ikke var dannet i Primordialbrusken, men i Membraner. Denne 

 Benplade var et Cornu sphenoideum. 



