49 397 



Hinder. Deres Brusk var overordenligt blød; hele deres blivende Form var tydeligt angiven, 

 saavel Artikiilalionsfladen mellem Malleus og Incus som Processus brevis mallei; derimod 

 viste Processus longus sig kun som en hvid, tendinos Stribe og var ikke præformeret som 

 Brusk, ei heller endnu forbenet. Enden af Manubrium var nøie befæstet mellem de for- 

 skjellige Lag, som dannede Membrana tympani. Processus Meckelii (Tab. 1, Fig. 9) gik umiddel- 

 bart ud fra Capitulum mallei og dannede en med Capitulum sammenhængende Brusk; den 

 var ved Afgangen fra Capitulum kun lidet smallere end dette, holdt sig dernæst omtrent ufor- 

 andret, idet den paaskraa traadte ned bag Angulus posterior maxillæ inferioris, lagde sig derpaa 

 indenfor den nederste Rand af den helt forbenede Maxilla inferior og hvilede her, idet den 

 blev noget tyndere, i en forbenet Halvkanal. Hvor Halvkanalen ophørte paa Siden af 

 M. geniohyoideus, bøiede den sig opad i en tilspidset Krog. I hele sit Forløb var Processus 

 Meckelii omgiven af en slærk, fibrøs Skede og havde med Capitulum mallei, men foruden 

 Krogen, en Længde af I5""°,5. 



Processus Meckelii forholdt sig paa samme Maade hos et andet Foster af samme 

 Alder og Størrelse og gik i Veiret i Form af en fin Krog, efterat den var traadt ud af den 

 forbenede Halvkanal paa Maxilla inferior, som endte med en lille nedad vendt Krog, 

 der ligesom tjente som Trochlea. Paa hver Side af Symphysis var der i Maxilla inferior 

 en krunibøiet Fordybning, men som ikke syntes at staae i noget Forhold til Krogen paa 

 Processus Meckelii. Malleus og Incus syntes at udgjøre een Brusk hos dette Foster, og 

 Artikulationsfladen mellem dem var kun angiven oventil. Stapes var ikke fuldstændigt 

 dannet og udgjorde eet Stykke med Trommehulens Væg. 



12. Menneskeligt Foster, S'lz Maaned f/amnielt. 



Hovedets Længdediameter 33""", Tverdiameter 20"'"'. 



Dette Kranium syntes neppe saa stærkt udviklet som det foregaaende. Pars 

 perpendicularis ossis frontalis og Os parietale vare stærkt forbenede. 



Pars occipitalis. 



Pars squamosa. Den ovenfor Linea semicircularis superior værende forbenede 

 Del af Squama var tyndere end den nederste Del, havde en konvex Rand med talrige 

 lange Benstraaler og strakte sig længere ud til Siderne. Den nederste Dels nederste 

 konvexe Rand endte midtveis i en lille Spids, som lagde sig ud over den hvide, stærke 

 Membrana spinoso-occipilalis, der bagtil begrændsede Foramen magnum i en Strækning 

 af 1"'"',5. Forbeningens forreste Plade hensmulrede let og var mere porøs end dens 

 bageste Plade, som var fastere og mere sammenhængende; dog vare Benlegemerne, der 



