404 56 



var biieformig og endte udad med to meget tynde Spidser, som forenede sig med lignende 

 Spidser fra den forreste Rand af Ala parva; den forskjellige Maade, livorpaa Foreningen 

 kan gaae for sig, er nævnt ovenfor. Den midterste Del af Lyren indeholdt paa hver Side 

 af Crista galli to Rækker Aabninger, der atter ved Skillerum kunde være delte i mindre, 

 og som (jente til Gjennemgang for N. olfactorius. De to og to Rækker vare temmelig 

 symmetriske; den udvendige Række veg bagtil noget udad. Bagtil endte begge Rækker 

 med 3 — 4 forskjelligt stillede Aabninger; ogsaa forekom der en Aabning i Legemets Midt- 

 linie lige bag den bageste Ende af Crista galli. Endelig fandtes der paa hver Side midtveis 

 i Lyrens udvendige Rand en større oval Aabning, om hvilken det er usikkert, hvortil den 

 tjener, da den neppe kan tjene til Gjennemgang for nogen Gren fra N. olfactorius. 



Pars nasalis afgik oventil fra den lyreformige Pars cribrosas forreste Rand, idet 

 begge Siders Brusk udgjorde eet Stykke, kun adskilte nedad Næseryggen ved en Fure. 

 Paa den øverste Del af Pars nasalis hvilede de forbenede Næseben, men Pars nasalis var 

 doppelt saa lang som Næsebenene og ragede derfor betydeligt længere frem, idet begge 

 Sider nedentil forenede sig i en Spids, bagtil hvilende paa den forreste Rand af den her 

 tyndere Pars perpendicularis, hvormed de udgjorde eet Stykke. Den til Alæ nasi svarende 

 Næsebrusks nederste frie Rand var noie begrændset. Brusken var beklædt med Næsens Shm- 

 hinde, med hvilken den ikke maa forvexles. Om man har Brusk for sig eller ei, erkjendes 

 let ved Mikroskopet; selv om Brusken er saa tynd som tyndt Papir og kun indeholder et 

 enkelt Lag Celler, ere disse Bruskceller dog altid lette at skjelne fra andre Dannelser, f. Ex. 

 Næseslimhindens Epithelium; Brusken selv har en lys gulbrun Farve. 



Pars papyracea, hvori Bruskcellerne vare tydelige, steg ned fra den noget for- 

 tykkede Siderand af Pars cribrosa, hvilende paa Indsiden af den endnu ikke forbenede 

 Lamina papyracea, som ikke hører til Primordialbrusken; længere fortil dækkedes den af 

 den forbenede Processus nasalis maxillæ superioris og det endnu hindede Os lacrymale. 

 Bruskdelen endte nedentil i Høide med Concha infima med en bølgeformig Rand, som 

 var fortykket omtrent ud for Midten af Concha infima. Dens nederste Rand fortsatte sig 

 fortil ud i den nederste, halvmaaneformigt udskaarne Rand af Primordialbruskens Pars 

 nasalis; bagtil stødte den til den søileformige Brusk for Ala interna processus pterygoidei. 



Paa Indsiden af Pars papyracea sad Brusken for de tre Conchæ; Concha media 

 var bagtil spaltet i to. Deres forreste og især deres bageste Ende var heftet fast til 

 Næschulhedens Slimhinde ved hvide, fibrose Baand. I Dybden mellem Concha suprema 

 og Pars perpendicularis dannede Brusken en tyk, bagtil afrundet Folde for Concha quarta. 

 Concha suprema og media vare, saavidt jeg mindes, ikke forbenede; derimod fandtes i det 

 ene Kranium i Concha infima mørke Kalkafleiringer, og der saaes tillige runde eller ovale, 

 noie begrændsede Kanaler og en Mængde ikke meget tydeli'gt fremtrædende smaa Kjerner 

 tildels i et traadet Grundlag. 



