65 413 



17. MeniiesJeelifft Foster, 5 Blatinedev f/mninelt. 



Hovedets Længdcdiumeter -16"™, Tverdiaraeter 33"™. 



Pars occipitalis. 



Pars squamosa. Squama oecipitalis ovenfor Linea semiclrcularis superior var til- 

 tagen i Størrelse og Tykkelse, saa at der var mindre Forskjel i Tykkelsen mellem den og 

 Squama nedenfor Linien. Der fandt en Udvexling af Benstraaler Sted, som om de udgik 

 fra l'rotuberantia oecipitalis interna og den derfra udgaaende horizontale Del af Spina 

 cruciata; yderst lagde den korte og tykke, bruskede Processus petroso-occipitalis sig paa 

 Indsiden mellem begge Afdelinger af Squama. 



Pars occipito-mastoidea dækkedes oventil af den nederste Del af Squama occipi- 

 talis, fra hvis nederste Iland en tungeformig forbenet Forlængelse hindrede de to Siders 

 Brusk i at støde sammen i Midllinien. Membrana spinoso-occipitalis forholdt sig som paa 

 foregaaende Kranium. Brusken var tykkest i den Del, som stødte til Squama oecipitalis, 

 dernæst i den Del, som udad og bagtil stødte til den halvmaaneformige Forbening i Pars 

 condyloidea; den mellemliggende Brusk var tyndere og gjennemsigtigere. Et stort Foramen 

 mastoideum fandtes paa den omtrentlige Grændse mellem det senere Os occipitale og Pro- 

 cessus mastoideus. Nedenfor og lidt foran dette Foramen saaes en hvid , lodret staaende, 

 aflang Plet som Antydning af den senere Forbening af Canalis semiclrcularis inferior; en 

 meget svagere , horizontalt aflang Plet fandtes foran (udenfor) og nedenfor denne som An- 

 tydning af den senere Forbening af Canalis semiclrcularis e.\ternus, men der var ingen 

 Bendannelse synlig for det blotte Øie i nogen af Pletterne eller kunde føles med en Naal. 

 Processus mastoideus var godt udviklet. Den bageste Ende af Squama temporalis lagde 

 sig udenpaa Pars occipito-mastoidea. 



Pars condyloidea var stærkere forbenet ovenfor den bageste Halvdel af de bruskede 

 Condyli og bredede sig i en halvmaaneformig Plade med et lodret gjennemgaaende Foramen 

 condyloideum posterius. 



Pars basilaris. Forbeningen var fra lancetformig bleven tungeformig med afrundet 

 Spids; dens nederste konkave Rand begrændsede Foramen magnum fortil uden mellem- 

 værende Brusk. 1 Benkjernen kunde man paa Bagsiden skjelne mellem en nederste, rekt- 

 angulær og glattere Del med en lille Fordybning i Midten, og en øverste, mere trekantet Del, 

 hvis Overflade var ru og svagt udhulet. Brusken, som omgav Forbeningen, var nedentil ved 

 Foramen magnum tykkere, oventil var den paa Siderne kun ved en tynd Bro forenet med 

 den forreste Ende af den bruskede Pars petrosa, som lagde sig foran Delens Siderande; 

 bag Broen fandtes Foramen lacerum. Ovenfor Benkjernen fortsatte Brusken sig og dannede 

 den tykke, i nærværende Kranium symmetriske Rand af Pars perpendicularis sellæ turcicæ. 



