67 415 



mørke Benlegemer. Efterat den under endnu stærkere Luftudvikling end ved Forkalknin- 

 gerne i Primordialbrusken var behandlet med Saltsyre, blev el traadct og grynet Grundlag 

 tilbage med lyse Pletter hidrørende fra de opløste Benlegemer, men der viste sig ingen 

 Bruskceller, til Bevis for, at Pladen ikke hørte til Primordialbrusken, uagtet den laae tæt 

 op til en anden til Primordialbrusken hørende Forbening. 



Pars ethmoidea. 



Den rektangulære Pars cribrosa endte fortil med fortykkede, afrundede Rande. 

 Siderandene vare dog ikke skarpt begrændsede, men ligesom udrevne, hvilket hidrørte 

 derfra, at den oprindelige Lyreform ikke helt var forsvunden. Hele Lyrcformen var 

 afpræget som et Indtryk paa det forbenede Tectum orbitæ, og det er endog muligt, at 

 Brusken har været tilstede, men har været overordenligt tynd og er fulgt med Dura 

 mater, da den blev trukken af. Den Del af Tectum orbitæ, som bar Lyreformen, var 

 tyndere end den udenfor liggende, og Grændsen mellem begge Parlier tydelig og skarp. 

 Crista galli stod stærkt frem og gik bagtil over i en lille Fremstaaenhed og derfra over i 

 den større ovenfor nævnte Fremstaaenhed i Midtlinien af den forreste Del af Corpus 

 sphenoideum. 



Fra den forreste Del af Pars cribrosa strakte Pars nasalis sig nedad under Ossa 

 frontalia.og dækkedes oventil af Ossa nasalia, idet den udgjorde eet Stykke, men med en dyb 

 Fure i Legemets Midtlinie. Ossa nasalia havde en Længde af 3°"", men Næsebrusken 

 strakte sig frem foran dem i en Længde af 5""°. Brusken gik derpaa om paa Siden af 

 Næsen under den stærke Processus nasalis maxillæ superioris, under det yderst tynde 

 og gjennemsigtige Os lacrymale for derpaa at danne Pars papyracea, hvis øverste Rand 

 hang sammen med den udvendige Rand af Pars cribrosa; den bageste korte Rand gik 

 oventil i Et med Sidedelen af Brusken i Corpus sphenoideum; den nederste Rand var fri, 

 noget bolgeformig og strakte sig indenfor og noget nedenfor den øverste indvendige Rand 

 af det forbenede Corpus maxillæ superioris , omtrent i Høide med Concha infima. De tre 

 bruskede Conchæ udgik fra Indsiden af Pars papyracea; den bageste Ende af Concha 

 infima var ved Senevæv heftet til det forbenede Os palatinum. Brusken til Concha quarta 

 var i dette Kranium meget lille. Efterat alle Hinder vare fjernede , og Udsiden af Brusken 

 i Pars papyracea syntes glat og blottet, lod der sig dog under Loupen aftrække en yderst 

 fin Membran med traadet og stribet Bygning og temmelig talrige Hjerner. Brusken var 

 meget tynd paa Siden af Næsen, men blev betydeligt tykkere i Pars papyracea. — Vomer 

 var stærkt forbenet og omfattede hele den nederste Rand af Pars perpendicularis med Und- 

 tagelse af den forreste Ende. 



