101 449 



end andetsteds. Jeg forbigaaer Beskrivelsen af den genuine, hyaline Brusk ^), hvortil jeg 

 ikke har noget Nyt at føie (Afbildning af Cartilage mastoidea, Tab. 2, Fig. 15), og skal 

 fremdeles betjene mig af Udtrykket Forbening, fordi Forbeningen i Almindelighed følger 

 hurtigt paa Forkalkningen og i sit Udseende for det blotte Øie er den saa lig, at Spørgs- 

 maalet om Forbening eller Forkalkning oftest kun kan afgjøres ved Mikroskopet, idet 

 Benlegemer danne Diagnosen for Ben og Forbening og ere forskjellige fra forkalkede 

 Bruskceller. 



Naar man vælger Brusken i den nederste Afdeling af Squama occipitalis , har man 

 et forholdsvis stort Objekt til at undersøge de forskjellige Stadier. Paa et lodret Snit 

 træffer man yderst Periosteum (Tab. 2, Fig. 16, a), der senere her faaer Navn af Galea apo- 

 neurotica, bestaaende af flne, glatte, temmelig lige eller ikke synderligt bugtede Traade, 

 som ere blandede med sniaa, ovale eller skyttelformige Kjerner, der afgive Materialet til de 

 senere Osteoblaster. De yderste Lag have færre Kjerner og ere mere lig sædvanlige 

 Bindevævstraade, men med mindre stærke Bugtninger. Under Periosteum er der en yderst 

 fin Hinde, som nærmere skal omtales nedenfor. Paa den Flade, der vender mod Hjernen, 

 er Bruskpladen beklædt med et blødere Lag (Tab. 2, Fig. 17), som indeholder færre Traade, 

 ofte med kornet Overflade og noget sammenfiltrede ; ogsaa dette Lag er blandet med en 

 Mængde smaa runde eller ovale Kjerner, hvoraf enkelte, spredte mellem dem, ere meget 

 større end de andre. Dette Lag (som ogsaa er iagttaget paa andre Steder, f. Ex. Ind- og 

 Udsiden af Ala magna) hænger fastere til Brusken end det udvendige Perichondrium , men 

 synes ikke at omdannes til Dura mater, hvis tendinøse og noget grovere Traade ere glatte, 

 stive, klart skinnende, uden Kjerner og undertiden krydse sig, og det er derfor rimeligt, 

 at Periosteum paa Kraniets Indside er uafhængigt i sin Dannelse af Dura mater. Mellem 

 disse to allerede ved Synet med en Loupe skarpt begrændsede Lag hviler den hyaline 

 Brusk, bestaaende af middelstore Bruskceller. 



Forend Forkalkningen begynder, undergaae Bruskcellerne en betydelig Forandring 

 (Tab. 2, Fig. 16, b). De blive meget gjennemsigtige , næsten vandklare, hvilket bedst sees, 

 naar de dække hverandre; de blive 2 — 3 — 4 Gange større end forhen, hvilket muligen 

 skeer paa den klare Intercellularsubstantses Bekostning, eftersom Cellernes hyaline Grundlag 

 forholdsvis er mindre end forhen. Hver enkelt Celle er rund eller oval, sjeldent lidt kantet 

 ved det gjensidige Tryk. Cellen er omgiven af en fast Cellemembran, der viser sig som 

 skarpt markeret Doppelkontour om den (Tab. 2, Fig. 16, c); man kan finde Celler, der ere 

 traadte helt og holdent ud af den omgivende Kapsel (Tab. 2, Fig. 16, d), hvoraf fremgaaer, 

 at det klare Indhold har en vis Konsistents, og man kan træffe tomme eller iturevne Kapsler 



') Cfr. A. Hannover, om Uruskens første Dannelse og Udvikling; Vidensk. Selsk Skrifter 1864, 7, 

 Pag. 1, Tab. 1, 2; British and Foreign Medico-Chirurgical Review for April 1865. 

 Vidensk. Selsk. Skr., 5. Række, naturvidensk. og math. ,\(d. ,\I. 6. 56 



