450 102 



(Tab. 2, Fig. 16, e e), til Bevis for begge Elementardeles Selvstændighed. I den klare Celle 

 sees eet eller to, meget sjeldent tre forholdsvis smaa, runde eller let ovale, fintpimkterede 

 eller kornede Kjerner; deres Størrelse er ikke tiltagen i Forhold til Cellernes. To Celler 

 forenede i et fælleds Hylster træffes kun sjeldent. Jo mere man fjerner sig fra den Del 

 af Brusken, der skal forkalkes (ved smaa Forbeninger behøves kun en ganske ringe Af- 

 stand) desto mindre ere Cellerne, og de gaae efterhaanden over i de sædvanhge Celler, 

 der findes i den øvrige hyaline Brusk. 



Naar Tidspunktet for Forkalkningen rykker nærmere, fortykkes den forhen enkelte 

 Kapsel, saa at den kommer til at bestaae af flere Lag med skarp Kontour (Tab. 2, Fig. 18). 

 Lagene kunne isoleres, og ligesom i foregaaende Stadium kan man træffe Bruskceller, 

 som ere traadte helt og holdent ud af Kapslen, og paa den anden Side træffe isolerede 

 fortykkede Kapsler (Tab. 2, Fig. 18, a). Kapslerne ligge koncentrisk omkring Bruskcellen, 

 men Kapslen fra en Celle kan trække sig henover en nærliggende Celle, saa at flere Celler 

 omgives af en fælleds Kapsel (Tab. 2, Fig. 20). Derved fremkommer et traadet Udseende, 

 hvilken Skuffelse yderligere forøges, naar Cellerne ved Præparationen ere blevne fortrukne, 

 saa at det seer ud, som om der var Traade med et stjerneformigt Udspring eller med 

 smalle Striber, eller som om der var et forskudt Bjælkeværk, men der er i Virkeligheden 

 aldeles ingen traadet Bygning tilstede. Jo nærmere Forkalkningspunktet, desto mørkere 

 ere Bruskcellernes Kjerner, og desto tykkere ere Kapslerne; Kapslernes Tykkelse taber sig 

 indad ligesom selve Cellernes Størrelse. 



Det næste Stadium er Bruskcellernes Forkalkning (Tab. 2, Fig. 19). Denne gaaer 

 saaledes for sig, at der afsættes Kalkmasse af skinnende Udseende og med krystallinsk 

 Brud i større og mindre Stykker; de større Stykker synes af opstaae ved Sammensmeltning 

 af mindre (ikke «Kalkkrümel» efter Kölliker). Afleiringen skeer altid først i eller paa de 

 koncentriske Kapsler; de dækkes og gjennemtrænges fuldstændigt af Kalken, medens 

 Bruskcellen selv endnu er fri. Naar alle Kapslerne ere forkalkede, fremkommer derved et 

 netformigt Udseende. Under tiltagende Kalkafleiring bhve Nettets Masker mindre og 

 mindre, men man kan stadigt endnu see en Del af Bruskcellen midt i Masken. De runde 

 eller ovale Kjerner holde sig uforandret; undertiden sees en eller flere ligesom skinnende 

 Draaber paa Cellen. Tilsidst dækkes ogsaa den sidste Rest af Cellen, hele Massen bliver 

 uigjennemsigtig og viser sig paa mørk Grund som en hvid, krystallinsk, kornet Kalkmasse, 

 undertiden med nogen Stribning hidrørende fra de koncentriske Kapsler. Men Brusk- 

 cellerne ere ingenlunde tilintetgjorte; thi tilsætter man Saltsyre, opløses Kalken under 

 Luftudvikling og forsvinder fuldstændigt, og tilbage bliver hele Bruskmassen med alle dens 

 Celler, Kapsler og Kjerner og viser sig næsten ganske uforandret saaledes som før For- 

 kalkningen, men blegere (Tab. 2, Fig. 20). Jo yngre Forkalkningen er, desto fuldstændigere 

 er Billedet; ved ældre Forkalkninger er Billedet mere udvisket, Kapslerne have mistet deres 



