103 451 



Stribning, og Cellerne ere mere eller mindre utydelige. Kjernerne beholde deres runde 

 Form, synes overhovedet at holde sig bedst og ere ikke traadte ud af Cellerne for at tjene 

 som Protoblaster eller til Dannelsen af Benlegemer. Af disse Legemer sees der endnu 

 ikke det fjerneste Spor i Kalkmassen, men man kan skuffe sig, naar man antager en 

 vinklet større Kalkmasse for et Benlegeme og sætter delte i Forbindelse med Mellem- 

 rummene mellem Kalkkrystallerne, idet man anseer dem for Benlegemernes Grene. Det 

 maa her endnu anfores, at ogsaa de store, klare Bruskceller meget godt modstaae Salt- 

 syrens Indvirkning for deres Forkalkning. 



Det sidste Stadium bestaaer i hele den afieirede Kalkmasses Opløsning. Til at 

 undersøge dette Forhold kan man ligeledes benytte den nederste Afdeling af Squama occi- 

 pitalis af et 3 Maaneders Foster. Naar man her gjør et lodret Snit og fjerner Periosteum 

 paa Ind- og Udsiden, seer man tvende mørke Striber, indesluttende en lys, næsten gjennem- 

 sigtig Stribe i Midten. De to mørke Striber ere virkelig Benmasse med Benlegemer, som 

 sees paa Kant og ligge i Rader, fordi Bygningen er lamelløs. Paa deres Indside træffer 

 man skyttelformige eller store, ovale, i begge Ender tilspidsede Kjerner, ganske af samme 

 Natur som de Osteoblaster, der afgives af Periosteum; de have ogsaa samme Oprindelse og 

 hidrøre fra Periosteum externum, der strax fra Begyndelsen af trænger ind i den forkalkede 

 Masse og danner Haversiske Kanaler, som ere beklædte med Kjerner. Der, hvor Osteobla- 

 sterne samle sig paa Lagets Overflade, træffer man en hvirvelformig Leiring af dem og 

 senere af Benlegemerne. De yngste Benlegemer ere store, klare og uden Forgreninger, 

 med Alderen blive de mindre, men erholde nu talrige Forgreninger; man seer dette saavel 

 midlveis som paa Forbeningens Rande, hvor Benlegemerne ere store og lyse. Benlegemerne 

 i den forreste Plade have i det hele Karakteren af at være yngre end de i den bageste. 

 I den lyse midterste Stribe findes et sparsomt, ubestemt, traadet Væv med smaa Kjerner, 

 som muligvis ere de sidste Levninger af Bruskcellernes stribede Kapsler og Kjerner, men 

 disse have aldeles ingen Lighed med de store, ovale Osteoblaster, og der findes ingen 

 Overgange mellem dem. Andre Brusk- eller Benkanaler end den nævnte lyse Stribe har 

 jeg ikke truffet i den nederste Afdeling af Squama. 



Der er en anden Forbening, hvori man ogsaa kan see, at Bruskcellernes Kjerner 

 ikke have noget at gjøre med Osteoblasterne, nemlig den lancetformige Forbening i Pars 

 basilaris occipitalis. Den er hos tre Maaneders Fostre 1°"°,25 lang, 0""",5 bred og 0'°°',25 

 tyk. Den naaer i denne Alder ikke helt ud til den forreste Rand af Foramen magnum, 

 men er adskilt derfra ved et Lag Brusk og ligger, saavidt man kan skjønne paa mikro- 

 skopiske Snit, nærmere Bruskens nederste Flade. Naar man har fjernet Periosteum, kan 

 man saavel fra Forbeningens nederste som dens øverste Flade løsne en overordenligt tynd, 

 gjennemsigtig Benskal. Den bestaaer af Ben og indeholder et enkelt Lag af talrige, store, 

 lyse, i Enderne tilspidsede, men næsten ikke forgrenede Benlegemer, hvilende i et let 



56* 



