454 106 



ikke altid med det blotte Øie kan afgjøre , om en vis Del er et af Periosteum dannet Ben 

 eller en i Priraordialbrusk dannet Forkalkning. Selv Bygningen i Dele, som ligge lige ved 

 Siden af hinanden og have samme Udseende, f. Ex. Ala pterygoidea interna og Cornu 

 sphenoideum, bliver først tydelig ved Mikroskopets Hjælp og ved Behandling med Saltsyre; 

 i førstnævnte Del fremtræde Bruskceller som Bevis for, at den tilhører Primordialbrusken, 

 i sidstnævnte derimod kun Benlegemer og Osteoblaster. Jeg har ikke haft Leilighed til at 

 undersøge Hjortens Geviir, men jeg har stærk Formodning om, at det vil forholde sig som 

 Drøvtyggernes Pandetapper og ikke danne nogen Undtagelse fra den almindelige Lov for 

 Forbeningen, saaledes som jeg ovenfor har skildret den; kun maa man ikke forvexle Kalk- 

 grene med Bengrene. 



Med Hensyn til Clavicula kan jeg kun anføre een Iagttagelse, som jeg har gjort 

 paa et knap 2 Maaneder gammelt Foster (Pag. 376 øverst). Clavicula var forbenet i en 

 Længde af lidt over 2"", dannede en let bøiet Cylinder, som var mere gjennemsigtig i 

 begge Ender, men forøvrigt blev hvid ved at tørres. Enderne bestod af aldeles tydelige 

 Bruskceller , som noget fjernere fra Enderne vare større og tildels forkalkede. Ved at til- 

 sætte Saltsyre opløstes Kalken, og Bruskcellerne kom frem; de havde en ret betydelig Stør- 

 relse og vare omgivne af koncentriske Kapsler, dog ikke i nogen fremtrædende Grad. 

 Fjernere fra Enderne optraadte Benlegemer, som ved tilsat Saltsyre forandredes til Osteo- 

 blaster, og Bruskceller vare ikke tydelige. Der kan herefter ikke være Tvivl om, at Clavi- 

 cula hos Mennesket hører til Primordialskelettet og ikke er noget Belægningsben, og at 

 det ved Forbeningen følger den almindelige Lov for Primordialbrusken '). 



Vi have nu at omtale Forbeningen i Kraniets Primordialbrusk i dens Helhed. 

 Naar Perichondrium er fjernet, har Kraniets Primordialbrusk i Begyndelsen, førend nogen- 

 somhelst Kalkmasse er aflciret, en aldeles glat Overflade. Udseendet er, som om der var 

 et Overtræk af en serøs Hinde, eller som om der var en Vædske mellem Brusken og 

 Perichondrium. Dette gjælder saavel om Bruskens Indside som især om dens Udside. 

 Perichondrium lader sig derfor ogsaa i Almindelighed med Lethed fjerne fra Brusken uden 

 i ringeste Maade at beskadige den. Umiddelbart paa Brusken har jeg hos ældre Fostre 

 truffet en selvstændig, gjennemsigtig og fin Hinde, hvis Oprindelse og Betydning ikke er 

 mig klar. Jeg har fundet den paa den nederste Afdeling af Pars squamosa occipitalis, 

 men især tydelig paa Udsiden af Pars papyracea og nasalis , hvor jeg kunde løfte den i 

 Velret og blæse Luft ind under den (cfr. Pag. 415, 423, 439). Hinden har en traadet, 

 stribet Bygning med isprængte Kjerner, og da Ossa nasalia hvile mellem det udvendige 



Cfr. C. Bruch, über die Enlwickeluni; fies Schlüsselbeins; .fenaische Zeitschrift für Medicin und 

 Niiturwissenschafl 1867, 3, Pag. L'99, og C. Gegeiibaur, Nachschrift zu vorstehender Mittheilung, 

 ibidem Pag. 304. 



