107 455 



Periosteum og denne Hinde paa det Sled, hvor den beklæder Pars nasalis, og da Hinden 

 ligeledes findes mellem Pars papyracea og Periosteum paa det Sted, hvor Lamina papyracea 

 senere skal dannes, er det muligt, at den bidrager til de nævnte Belægningsbens Dannelse. 

 Men paa den anden Side kan en slig Rolle ikke tillægges Hinden paa saadanne Steder, 

 hvor der ikke dannes Belægningsben, f. Ex. paa den nederste Afdeling af Pars squamosa 

 occipitalis. 



Forbeningen i Brusken begynder med en Kalkafleiring i visse bestemte Punkter, 

 som man har kaldt Forbeningspunkter, en Benævnelse, der for Bruskkraniets Vedkommende 

 ikke er rigtig for det første Stadium, hvor der endnu ikke er dannet Benlegemer; i det 

 membranøse Kranium derimod ere disse Punkter strax fra Begyndelsen af Forbenings- 

 punkter med Benlegemer, men i det bruskede Kranium ere de kun Forkalkningspunkter, 

 fordi de fra først af kun indeholde Kalkmasser med et stærkt skinnende, krystallinsk Brud 

 og af meget forskjellig Størrelse og Form, men ikke indeholde Benlegemer. Disse For- 

 kalkningspunkter begynde i Regelen vistnok altid i Bruskens Indre og ikke paa dens Over- 

 flade, saaledes som det ogsaa er Tilfældet med Vertebræ, hos hvilke Forkalkningspunktet 

 altid ligger midt i deres Legeme. 1 Kraniet er dette vanskeligere at eftervise paa Grund 

 af Bruskens Tyndhed; dog har jeg scet Forkalkningspunkter opstaae i det Indre af 

 Brusken til Corpus sphenoideum, i Brusken til Malleus og Incus, og ligesaa paa mikro- 

 skopiske Snit i den tidligste Tid i Pars basilaris occipitalis. Forkalkningspunkterne 

 tiltage dernæst i Omfang, let kjendelige ved deres hvide Farve, især naar Brusken 

 tørres, og trænge ud mod Bruskens Overflade. Saasnart dette er skeet, voxer Peri- 

 chondrium strax sammen med Forkalkningspunktet, og forst nu bliver Forkalknings- 

 punktet et Forbeningspunkt, idet Perichondrium afsætter sine osteogene Kjerner eller 

 Osteoblaster, der blive til Benlegemer; Perichondrium skifter Navn, men ikke Natur og 

 Rolle, og kaldes nu Periosteum. Fra dette Øjeblik bliver Forbindelsen mellem Peri- 

 osteum og Brusken under tiltagende Dannelse af Benlegemer stedse fastere og inderligere, 

 saa at Periosteum ikke som forhen lader sig fjerne uden Beskadigelse af den underliggende 

 Brusk; som Exerapel paa en tidlig meget nøie Forbindelse kan man anføre den nederste 

 Flade af Pars basilaris occipitalis og Radix posterior alæ parvæ ; jo mere Forbeningen til- 

 tager, desto fastere hefter Periosteum, saaledes f. Ex. paa Bunden af Sella turcica. Periosteum 

 afsætter imidlertid ikke blot Kjerner paa Forbeningspunktets Overflade; thi samtidigt be- 

 gynder Dannelsen af de Haversiske Kanaler, som i Virkeligheden kun ere Periosleums For- 

 længelser ind i Forkalkningspunktet (Periosteum internum). De fore Osteoblaster med sig 

 til Dannelsen af Benlegemer i Forkalkningspunktets Indre, hvor Bruskcellerne allerede ere 

 forkalkede og ifærd med at forsvinde. 



Det fremgaaer af den foregaaende Undersøgelse, at Benlegemer kun opstaae af 

 Osteoblaster eller de Kjerner, der findes i Periosteum og med dette gjennem de Haversiske 



