458 110 



men ofte ligesom fryndset, dog temmelig skarp. Udenfor Forbeningen bcstaaer Omgivelsen af 

 et traadet Væv. Traadene have snart en Længderetning, snart ere de mere sammenfiltrede, 

 og navnlig i sidste Tilfælde er der isprængt Kjerner, som i Størrelse, Form og Antal svare 

 til de senere Benlegemer. Naar Forbeningen er noget ældre, fremtræder Kjernedannnelsen 

 endnu tydeligere og stærkere. Som bekjeudt er Udseendet for det blotte Øie i noget ældre 

 Plader af Kraniets flade Ben, som om der gik Benstraaler ud til alle Sider fra et Midt- 

 punkt, men i Virkeligheden er der en m-æandrisk Bygning, rigtignok med en straaleformig 

 Hovedretning. Den mæandriske Form bliver dog først ret tydelig paa mikroskopiske Snit, 

 hvad enten man gjør dem lodret eller efter Fladen. Paa lodrette Tversnit vise Gjennem- 

 snittene af Længdestraalerne, der ere lette at kjende ved deres Glands og ved deres hvide 

 Farve paa mørk Grund , sig som isolerede runde eller ovale Pletter, medens Tverbjælkerne 

 sees i længere eller kortere Gjennemsnit. De ere nøie begrændsede og fyldte med Ben- 

 legemer, som hvile i en klar eller kun svagt traadet Grundsubstants. Ved Længdebjælkernes 

 Forening med Tverbjælker dannes langagtige Rum af forskjellig Størrelse og med afrundede 

 Vægge, saa at Udseendet er, som om man saae ind i Perspektivet af en Grotte. Disse 

 Grotters Vægge , Bjælkerne og Gangene mellem dem ere chalcedonformigt beklædte med 

 Kjerner, der vise sig som runde eller ovale Ophoininger eller ordnede i Hækker, pressede 

 mod hverandre, hvorved Udseendet kan blive stribet eller som et Tavleepithelium, der er 

 fortrukket efter Længden. Til det stribede Udseende bidrager tillige den Omstændighed, 

 at Kjernerne hvile i en stærkt traadet Membran, og naar de løsnes fra denne, fremtræde 

 de som skyttelformige Kjerner med traadformige Forlængelser til en eller begge Sider eller 

 ogsaa som virkelige Celler med en stor oval eller rund Kjerne og et eller flere punkt- 

 förmige Kjernelegemer. Alle disse Kjerner ere Osteoblaster; deres Overgang til Benlegemer 

 gaaer vistnok hurtigt for sig, men Grændsen mellem forbenet og ikke forbenet Substants er 

 tydelig og skarp. Marvkanaler findes endnu ikke, det skulde da være, at der i enkelte, 

 tykkere Bjælker findes en Hulhed. Til Brusk er der intet Spor. 



Vi vende tilbage til Betragtning af Primordialbrusken. 



Benævnelsen Primordialkranium er ikke ret heldig, fordi det ikke er hele Kraniet, 

 der i Form af Brusk er priraordialt, men kun den Del, som danner Kraniets Bund; saa- 

 fremt man imidlertid vil beholde Benævnelsen, maa man, saaledes som Beiz allerede gjorde, 

 men som flere senere Iagttagere forsømte, skjelne mellem det bruskede og det membranøse 

 Primordialkranium, idet sidstnævnte omfatter Kraniets Hvælving og Ansigtets Ben, hvilke 

 dannes mellem Membraner. Ei heller er det rigtigt at kalde de i Brusk dannede Ben 

 primære; thi de mellem Membraner dannede Ben ere hverken hos Mennesket og endnu 

 mindre hos forskjellige Dyr sekundære i Henseende til Tidsfølgen for Bendannelsen. Hos 

 Mennesket fandt jeg blandt Kraniets Ben den første Forbening i Maxilla inferior hos 2 Maaneder 



