Ill 459 



gamle Fostre; først senere, men rigtignok kort efter viser der sig Forbening (Forkalkning) 

 i Pars basilaris occipitalis og bag Condyli; Processus longus mallei forbenes længe førend 

 den øvrige Malleus. liölliker') har ogsaa opgivet Benævnelsen secundære Ben, hvorimod 

 han har beholdt Benævnelsen primære og primordiale, ikke fordi de altid opstaae tidligere 

 end de andre, men fordi de skylde det primordiale Skelet deres Oprindelse. Paa Tydsk 

 benyttes Benævnelsen «Belegknochen, Deckknochen» for Benene udenfor Primordialbruskens. 

 Dog maa man herved ikke tænke paa nogen genetisk Forbindelse mellem begge Arter Ben 

 eller f. Ex. sige, at Næsebenene ere Dækbenene til den underliggende Pars nasalis af Pri- 

 mordialbrusken , eller at Underkjæben er Dækbenet til Processus iVIeckelii, som om der til 

 hvert Primordialben skulde høre et Dækben. Dækbenene lade sig altid med Lethed fjerne 

 fra den underliggende Brusk, saaledes Næsebeneue fra Pars nasalis. Vomer fra Pars perpen- 

 dicularis ethmoidea. De benytte i det høieste Brusken som Støbeform og erc desuden 

 adskilte fra Brusken ved den i det Foregaaende nævnte flne og gjennemsigtige Hinde. 

 Benævnelsen Dækben ere overhovedet mere passende for de lavere Hvirveldyr, hvor den 

 største Del af disse Ben lægger sig udenpaa Primordialbrusken og dækker den. Hos Men- 

 nesket er der kun faa Ben, der i Overensstemmelse hermed fortjene dette Navn, nemlig Næse- 

 benene, som danne sig udenpaa Primordialbruskens Pars nasalis og dække dens øverste Del, 

 samt Lamina papyracea med Os lacrymale, som dækker Primordialbruskens Pars papyracea. 

 Mindre fuldstændig er Vomers Dækning paa Pars perpendicularis ethmoidea, og Cornu 

 sphenoideum paa Corpus sphenoideum. I de allerfleste Tilfælde er det kun et Hjørne eller 

 en Kant af et mellem Membraner dannet Ben, som hos Mennesket dækker Brusken. Saa- 

 ledes er det kun Angulus posterior et inferior ossis parietalis, som dækker den bruskede 

 Processus petroso-parietalis; den nederste Band af den øverste Afdeling af Os occipitale 

 dækker Processus petroso-occipitalis; Randen af Squama temporalis dækker Pars mastoidea; 

 den øverste Del af Corpus maxillæ superioris dækker den nederste Rand af Pars papyracea 

 ethmoidea. En Undtagelse gjør den i Primordialbrusken dannede Ala magna, som med 

 sin øverste Rand dækker den mellem Membraner dannede bageste Del af Processus orbi- 

 talis externus ossis frontalis og Os parietale; et lignende Forhold findes ved Forbindelsen 

 med Squama temporalis nedentil, men kan mutigen finde sin Forklaring deri, at den paa- 

 gjæidende dækkende Del er dannet mellem Membraner. Af de anførte Exempter fremgaaer 

 tillige Grunden til Benenes gjensidige Stilling i Suturerne, idet nemlig et imellem Mem- 

 braner dannet Ben i en Sutur i Regelen lægger sig udenpaa det i Brusk dannede; For- 

 holdet er dog mindre tydeligt i sagittate Suturer. Som Eiendommeligheder kan ved denne 

 Leilighed anføres, at der kan dannes sagittal Sutur midt i Primordialbrusken, saaledes mellem 

 Os occipitale og Processus mastoideus, der som Brusk ere fuldstændigt forenede, medens 



>) A. Kolliker, Entwicklungsgescliiclite 1879, Pag. 449 og 454. 



0/ 



