466 118 



ovrige Forbeninger i Os occipitale; dog kan den undertiden mangle hos Fostre paa 2V2 

 Maaned. Forbeningen eller rettere Forkalkningen begynder i Bruskens Indre og er dækket 

 af Brusk paa begge sine Flader. Forbeningen bliver dernæst lancetformig, hvilende i 

 den nederste Del af Pars basilaris, men ikke naaende helt ned til Foramen magnum, 

 hvis forreste Rand i nogen Tid holder sig brusket. Forbeningen ligger i Regelen slrax 

 fra Begyndelsen af nærmere Delens nederste (forreste) Flade og fremtræder her tydeligere. 

 Dette viser sig ogsaa under den senere Udvikling, idet den egenlige Forbening gaaer 

 tidligere for sig paa den nederste Flade end paa den øverste, hvor man endnu kan 

 løsne Benskallen fra den underliggende Forkalkning; ogsaa hefter Periosteum tidligere 

 fast paa den nederste Flade og kan her snart efler ikke løsnes uden at beskadige 

 Forbeningen. Hos Fostre paa 3V2 Maaned naaer Forbeningen helt ned til Foramen 

 magnum; Ilanden er her konkav eller med et svagt Udsnit; dog kan man endnu hos 

 noget ældre Fostre træffe Brusk i den forreste Rand af Foramen magnum. Under til- 

 lagende Størrelse bliver den lancetformige Forbening mere tungeformig med afrundet 

 Spids, og man kan paa dens øverste Flade (Bagsiden) hos ældre Fostre skjelne mellem en 

 nederste rektangulær, ru Del og en øverste mere trekantet, glat Del, begge med en svag 

 Udhuling midtveis. De tvende Afdelinger skilles undertiden endnu nølere ved en over- 

 fladisk, fibrøs Tverstribe, som kommer i en Bue fra Indsiden af den gaCfelformige For- 

 benings øverste Gren i Pars condyloidea. Derved fremkommer Udseendet, som om der i 

 Pars basilaris var to Forbeningspunkter, men afskrabes Tverstriben, viser der sig kun 

 eet Forbeningspunkt; Tverstriben kan forresten sidde saa fast, at den ikke lader sig 

 afskrabe uden al beskadige Benet. Hos andre Fostre betegnes Tverlinien kun ved Hjerne- 

 hindernes fastere Vedhængen; de hefte i del hele fastere paa den nederste rektangulære 

 Del, der under Udviklingen bliver mere ru og faaer uregelmæssige Fordybninger, medens 

 den øverste Afdeling bliver mere afrundet og fordybet halvkugleformigt i Midten. Man 

 træffer tydelige Spor af disse Forhold paa Kranier af Voxne'). Hele Forbeningen tiltager 



') A. Rambaud et C. Renault (développement des os IS64, Pag. 101, Tab. 2, Fig. 8) beskrive og 

 afbilde 2 Forbeninger i Pars basilaris hos et menneskeligt Foster i tredie Maaned, liggende 1 Lege- 

 mets Midtlinie bag hinanden; den bageste er mindst og repræsenterer Tuberculum pharyngeum. 

 Hvis her ikke foreligger en mangelfuld Iagttagelse, hvis Beskaffenhed kan tydes ved den ovenfor 

 givne Fremstilling, maae de være slødt paa en vistnok meget sjelden Varietet. Imidlertid fortjener 

 den dog at paaagtes, fordi P. Albrecht (über das zwischen dem Basi-occipitale und dem tiasi- 

 post-sphenoid liegende Basi-ollcum; Centralblatt der niedicinischen Wissenschaften 17 August 1878, 

 Nr. 33) paa flere Kranier af Børn har fumlet to Forbeninger i Pars basilaris, som han benævner 

 Basi-occipitale og Basi-oticum, den sidste mellem Enderne af Pars petrosa, saa at derved dannes en 

 Synchondrosis basi-otico-basi-occipitalis foruden den normale Synchondrosis spheno-occipilalis (basi- 

 otico-basi-postsphenoidalis). Sml. ogsaa hans Afbildninger i Zoologischer Anzeiger 25 August 1879, 

 Pag. 445, Fig. 10, Pag. 447, Fig. 11. Professor F. Schmidt hersteds har dog meddelt mig, at denne 

 Varietet ikke Ondes i Samlingen af Krauier i Universitetels anatomiske Museum, og jeg har heller 



