119 ■ 167 



efterhaanden i Brede og Heide og faaer en mere trapezoidal Form; Primordialbnisken 

 sviader, saa at der tilsidst kun bliver en Strimmel tilbage af 1 — 2°"" Tykkelse, som 

 skiller Forbeningen i Pars basilaris fra den gaffelformige Forbening i Pars condyloidea og 

 fra den forbenede Pars petrosa. 



Endnu maa her fremhæves, at man udenpaa Brusken kan træffe Spor af Chorda 

 dorsalis. Saaledes fandtes hos et knap 2 iMaaneders Foster midtveis i den nederste bru- 

 skede Rand af Pars basilaris en blindt endende Tverspalte, fra hvis Midte der udgik en 

 fin Længdespalte opad Midten af Bruskens Bagside. Hos et lidt over 2 Maaneder gammelt 

 Foster var der midtveis paa samme Flade ligesom et Ar, der begyndte fra Bruskens 

 nederste Band og steg op paa den bageste Flade af Pars basilaris i en Længde af 1°"°; 

 Hjernehinderne hang meget fast til Arrets nederste Del ; ovenfor Arret begyndte For- 

 beningen M- Hos et 5 Maaneders Foster fandtes engang et lille rundt Hul i Forbeningens 

 nederste Rand nærmest den nederste Flade. Hos et andet 5 Maaneders Foster, som ikke 

 er beskrevet nærmere 1 Afhandlingens anden Del, saaes der Spor af en Raphe i den 

 nederste rektangulære Del af Forbeningen. Ellers har jeg aldrig truffet noget Spor af, at 

 Forbeningen i Pars basilaris oprindeligt skulde være sammensal af to Sidehalvdele eller 

 have haft en Længdespalte i Midten. 



Os occipitale har for Fødselen i Alt 5 isolerede Forbeningspunkter"^): 



1) i den øverste Afdeling af Squama, som ikke hører til Primordialbrusken (2V2 Maaned), 



2) i den nederste Afdeling af Squama (lidt over 2 Maaneder), 

 3 og 4) i Pars condyloidea (lidt over 2 Maaneder), 



5) i Pars basilaris (lidt over 2 Maaneder). 



ikke truffet den paa de af mig undersøgte Fostre eller i Samlingen af Kranier i Kedsil-siifielsens 

 Museum. Professor C, Hasse i Breslau, som jeg har raadspurgl herum, har med en Vclvillie, for 

 hvilken jeg er ham meget forbunden, i Forening nred sin Assistent Dr. Roux gjennemgHaet iien 

 store Samling i lireslau og tilskrevet mig Følgenrie, som jeg herved med harjs Tilbiilflse nu dileler: 

 • Der blev forst gjeniiemseel Kranier af Menin skel sa.ael Foslie (Ijerde Maaned inillil Slrilningen af 

 F^mbrynnalpenoden: som Born og en Deel Vuxne, men Intet blev fundet, som svarede til Albrechls 

 Beskrivelse og Afbildning. Ossificationen i Pars basilaris hos de jngste Fostre gjorde dtt Iviilin'od 

 sandsynligt, at en doppelt Ossifieation maa ansees at være en sjelden Tilstand. Haabet om at linde 

 noget Tilsvarende hos Misfostre saavel af Mennesker som af Dvr i de forskjelligsle lilstande og i 

 de forskjelligste Livsaldre skull'ede os, og heller ikke lykkedes det os al eftervise noget Lignende 

 paa Kranier af de forskjelligsle Pattedyr.« 



') F. D. Hagen (Monatsbericht 1879, Pag. 272) omtaler, at der undertiden gaaer en Kanal gjennem 

 Pars hasilaris foran Tuberculum pharyngeum. Jeg har hos dette Foster (No 5, Pag. 3X1) seet noget 

 lignende midt i den sammesteds anførte lille Forbening ; der vilde saaledes være en Kommunikation 

 udenfra med Hjernehulheden, hvis ellers ikke Aabniiu.o kun hidrører fra et Kar. 



^1 A. lîambaud et C. Renault Idéveloppement des os 1864, Pag. 106) anføre 2 Forbeningspunkter 

 i Pars basilaris, 3, underliden 4 i Pars squamosa, og 3 accessoriske Forbeningspunkier fdrudi-n Os 

 epactale, endelig sandsynligvis 2 i hver Pars Cünd\luidea. 



58* 



